ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року 
м. Київ
справа № 520/21679/21
адміністративне провадження № К/990/33078/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів - Жука А.В., Смоковича М.І.,
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу №520/21679/21,
за позовом  ОСОБА_1 до Міністерства охорони здоров`я України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2024 року, постановлену в складі колегії суддів: судді-доповідача Мельнікової Л.В., суддів: Курило Л.В., Бегунца А.О.,
УСТАНОВИВ:
І. Обставини справи
1.  ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Міністерства охорони здоров`я України (далі - відповідач) з вимогами:
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства охорони здоров`я України та зобов`язати надати відповідь по суті звернення та запитувану інформацію, яка міститься у листах від 28.04.2021 та від 23.08.2021, рекомендованим листом з описом вкладення додатків;
- здійснити судовий контроль за виконанням рішення на підставі статті 382 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України);
- застосувати до суб`єкта владних повноважень положення статті 249 КАС України;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства охорони здоров`я України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства охорони здоров`я України на користь ОСОБА_1 відшкодовану суму за нанесену моральну шкоду у розмірі 95 160,00 грн.
2. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства охорони здоров`я України щодо нерозгляду по суті у повному обсязі звернень ОСОБА_1 від 28.04.2021 та від 23.08.2021. Зобов`язано Міністерство охорони здоров`я України розглянути по суті звернення ОСОБА_1 від 28.04.2021 та від 23.08.2021, надавши вичерпну інформацію по суті усіх сформульованих питань. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
3. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 у справі №520/21679/21 набрало законної сили 06.01.2022 та 14.02.2024 Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи.
4. 26.06.2024 позивач звернувся до суду в порядку статті 382 КАС України про встановлення судового контролю за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 у справі №520/21679/21 з вимогами:
- зобов`язати Міністерство охорони здоров`я України подати у встановлений судом строк (10 днів) звіт про виконання судового рішення у справі №520/21679/21;
- за наслідками розгляду звіту про виконання рішення суду у справі №520/21679/21 або в разі неподання такого звіту ухвалою встановити новий строк подання звіту та накласти на керівника Міністерства охорони здоров`я України ( Ляшка Віктора Кириловича - міністра), відповідального за виконання рішення, штраф у сумі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
- половину суми штрафу стягнути на користь позивача, іншу половину - до Державного бюджету України.
5. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2024 у задоволенні заяви ОСОБА_1 у порядку статті 382 КАС України про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 520/21679/21 відмовлено.
6. Не погоджуючись з ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2024, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.
7. Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2024 залишено без руху. Установлено скаржнику п`ятиденний строк із дня вручення її копії для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання документу про сплату судового збору.
8. Позивач направив до апеляційного суду заяву про усунення недоліків, у якій вказав, що судовий збір при подачі заяви в порядку статті 382 КАС України не сплачується.
9. Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2024 повернуто особі, яка її подала, на підставі частини другої статті 298 КАС України та статті 169 КАС України, оскільки апелянтом не усунуто недоліків апеляційної скарги, яку було залишено без руху, у встановлений судом строк.
10. Постановляючи цю ухвалу, суд апеляційної інстанції, з посиланням на висновки, викладені, зокрема, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.05.2018 у справі № 915/955/15, зазначав, що за подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали адміністративного суду, які підлягають оскарженню, сплачується судовий збір незалежно від того, чи передбачено Законом України «Про судовий збір» справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких постановляються відповідні ухвали.
11. Цей висновок підтримано у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 04.07.2024 у справі № 160/1712/21, від 28.02.2024 у справі № 420/11648/20, від 25.01.2024 у справі № 380/11373/22, від 14.12.2023 у справі № 400/1715/20, від 04.07.2023 у справі № 160/1712/21, від 04.05.2023 у справі № 645/135/21, від 13.04.2023 у справі № 120/2767/20-а, від 09.02.2023 у справах № 380/22710/21, № 120/3532/21, від 13.04.2022 у справі № 204/827/17.
ІІ. Провадження в суді касаційної інстанції
12. До Суду 26.08.2024 надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2024.
13. У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просив оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу на продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
14. Скаржник указує на необґрунтованість висновку суду апеляційної інстанції про наявність підстав для повернення апеляційної скарги у зв`язку з несплатою судового збору. 
15. Так, у касаційній скарзі скаржник, покликаючись на практику Верховного Суду, зазначав, що Законом України «Про судовий збір» не передбачено ставки судового збору за звернення із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. Оскільки на позивача не поширюється обов`язок сплати судового збору за звернення до суду з такою заявою, відповідно, судовий збір не сплачується і за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, прийняту за результатами її розгляду. На думку скаржника, наведену правову позицію необхідно застосовувати до спірних правовідносин за аналогією.
16. Також скаржник наголошував, що судом апеляційної інстанції не враховано норми Конституції України, позицію Конституційного Суду України в Рішенні від 13.05.2024 № 6-р(II)/2024 (справа про обов`язковість судового рішення) та судову практику Європейського суду з прав людини.
17. Скаржник уважав, що в цьому випадку є підстави, визначені частиною четвертою та п`ятою статті 346 КАС України, для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду для відступу від правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 28.05.2018 у справі № 915/955/15 для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики.
18. Також скаржник звертав увагу на підписи суддів, що підписали оскаржувану ухвалу. Один з підписів суддів не відноситься до Другого апеляційного адміністративного суду, який ухвалив це судове рішення. Зокрема, згідно з протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, спірну ухвалу підписали три судді. У протоколі зазначено: «Підписувач: 3; результат перевірки підпису: Курило Л.В.; організація (установа): Харківський апеляційний адміністративний суд, код ЄДРПОУ: 34331173».
19. За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській О.Р., суддям Смоковичу М.І., Жуку А.В.
20. Ухвалою Суду від 16.09.2024 відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою.
21. Відзиву на касаційну скаргу не надійшло.
22. 11.03.2026 від позивача до Суду надійшла заява щодо застосування Рішення Конституційного Суду України від 10.03.2026 № 2-р/2026.
ІІІ. Джерела права та позиція Верховного Суду
23. Перевіряючи у межах повноважень, визначених частинами першою, другою статті 341 КАС України, правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, а також надаючи оцінку аргументам позивача, висловленим у касаційній скарзі, Суд виходить з такого. 
24. Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Цим конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
25. Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
26. Вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги встановлені статтею 296 КАС України, за змістом частини п`ятої якої до апеляційної скарги додається, зокрема, документ про сплату судового збору.
27. Відповідно до частини другої статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
28. Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
29. Отже, ненадання скаржником документа про сплату судового збору є підставою для залишення апеляційної скарги без руху, а у разі неусунення такого недоліку підставою для повернення апеляційної скарги.
30. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» (далі - Закон №3674-VI).
31. Відповідно до статті 1 Закону № 3674-VI судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
32. Об`єктами справляння судового збору є процесуальні дії, за які справляється судовий збір, визначені у статті 3 Закону № 3674-VI. Так само ця норма визначає процесуальні документи, за подання яких судовий збір не справляється (частина друга статті 3 цього Закону) і в цьому переліку немає заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
33. Водночас у частині другій статті 4 Закону № 3674-VI не встановлено ставки судового збору за звернення із заявою про встановлення контролю за виконанням судового рішення.
34. За змістом підпункту 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI ставка судового збору за подання апеляційної та касаційної скарги на ухвалу суду встановлена на рівні одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
35. Таким чином, приписами зазначеної норми Закону № 3674-VI встановлено ставку судового збору за подання до суду апеляційних та касаційних скарг на всі без винятку ухвали суду першої інстанції, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом № 3674-VI справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами яких виносяться відповідні ухвали.
36. Повертаючись до цієї справи, убачається, що суд апеляційної інстанції повернув апеляційну скаргу, подану на ухвалу суду першої інстанції, постановлену з питань здійснення судового контролю в порядку статті 382 КАС України. Ключовим питанням, яке порушується у доводах і вимогах касаційної скарги, є необхідність сплати судового збору за подання апеляційної скарги на таку ухвалу. 
37. Конституційний Суд України у Рішенні від 13.05.2024 № 6-р(II)/2024 у справі № 3-87/2023(351/23), розв`язуючи питання щодо відповідності Конституції України (конституційності) частини другої статті 3, підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI, у контексті необхідності сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду про залишення без розгляду скарги на бездіяльність виконавчої служби, дійшов таких висновків:
«…Ураховуючи, що за подання до суду першої інстанції скарги на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця не встановлено справляння судового збору, Конституційний Суд України зазначає, що обов`язок сплати судового збору за подання апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, визначений приписом статті 4 Закону, не можна вважати зрозумілим і справедливим елементом механізму контролю за виконанням судового рішення як невіддільного складника права на доступ до суду.
[… ] має місце необґрунтоване втручання в право стягувача на доступ до суду, оскільки особі, яка сплатила судовий збір за подання до суду позовної заяви й отримала доступ до суду та домоглася ухвалення на її користь обов`язкового судового рішення, доводиться додатково (повторно) сплатити судовий збір за здійснення судового контролю за виконанням судового рішення. Наведене свідчить про те, що держава не створила належних юридичних механізмів реалізації права на доступ до суду, а також про брак реального судового контролю на стадії виконання судового рішення, оскільки має місце ускладнення практичної реалізації особою (стягувачем у виконавчому провадженні) її права на доступ до суду, що є порушенням конституційних засад судочинства та принципів цивільного процесуального права.
З огляду на наведене, ураховуючи те, що особа, оскаржуючи ухвалу суду першої інстанції, намагається, насамперед, усунути наслідки порушення її прав, спричинені невиконанням судового рішення, Конституційний Суд України зазначає, що законодавець не діяв відповідно до принципів справедливості, розумності, пропорційності, забезпечення балансу між інтересами держави в стягненні судового збору та інтересами особи щодо доступу до суду та виконання судового рішення, а також не забезпечив доконечної мети чинення правосуддя - захисту прав і свобод».
38. За висновком Верховного Суду, наведеному у постановах від 16.08.2024 у справі № 580/7686/23 і від 08.07.2025 у справі № 120/6168/22, зазначені висновки Конституційного Суду України хоч і стосуються питань сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду постановлену в порядку Цивільного процесуального кодексу України, однак така ухвала стосувалася виконання судового рішення. Питання, які розв`язував Конституційний Суд України, стосуються здійснення судового контролю за виконанням судового рішення, а отже, повинні бути враховані і під час вирішення аналогічних питань в порядку КАС України.
39. Також з урахуванням юридичної позиції Конституційного Суду України в Рішенні від 13.05.2024 № 6-р(II)/2024 у постановах Верховного Суду від 15.11.2024 у справі №140/8660/20 та від 08.04.2025 у справі № 260/9470/23 зазначено, що частина друга статті 3 та підпункт 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI, які уможливлюють справляння судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, постановлену в порядку статей 382, 383 КАС України, є такими, що суперечать частині першій статті 8, частинам першій, другій статті 55, статті 129-1 Конституції України, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що судовий збір не підлягає сплаті за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, постановлену за результатами розгляду поданої в порядку статей 382, 383 КАС України заяви.
40. Згодом цей же підхід до вирішення аналогічних спорів був застосовано Верховним Судом у постановах від 17.09.2025 у справі № 260/432/23, від 15.04.2025 у справі № 620/17733/23, від 17.09.2025 у справі № 240/32892/21, від 17.09.2025 у справі № 120/14870/23, від 26.05.2025 у справі № 160/13650/24, від 26.02.2026 у справі № 240/7108/21, від 19.06.2025 у справі № 120/2544/24, від 20.06.2025 у справі № 300/6164/23, від 24.09.2025 у справі № 400/464/24, від 27.10.2025 у справі № 160/11913/23 і від 20.03.2026 у справі № 460/17636/21.
41. Верховний Суд у справі № 140/8660/20 виніс ухвалу, якою ухвалив звернутися до Пленуму Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності частини другої статті 3 і підпункту 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI. 
42. Пленум Верховного Суду рішенням від 12.09.2025 звернувся до Конституційного Суду України з поданням щодо конституційності положень частини другої статті 3 та підпункту 5 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону № 3674-VI.
43. Рішенням Конституційного Суду України від 10.03.2026 № 2-р/2026 у справі № 1-5/2025(374/25) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину другу статті 3, підпункт 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI, зі змінами в тому, що вони уможливлюють справляння судового збору «за подання апеляційної скарги і касаційної скарги на ухвали суду», постановлені в порядку статей 382, 383 КАС України. 
44. Указані норми втрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. 
45. Водночас, незважаючи на це, Суд уважає застосовним до обставин цієї справи правовий підхід, викладений у постановах Верховного Суду, зазначених у пунктах 38-40 цієї постанови.
46. Оскільки наведені висновки Верховного Суду зумовлено висновками Конституційного Суду України щодо неконституційності окремих положень Закону № 3674-VI, що викладені в Рішенні від 13.05.2024 № 6-р(II)/2024, Суд не вбачає підстав для відступу від раніше сформованих висновків Верховного Суду.
47. З огляду на викладене, Суд констатує, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги у зв`язку з ненаданням скаржником документа про сплату судового збору, адже останній не повинен сплачувати судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу, прийняту за результатом розгляду заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
48. Щодо твердження скаржника, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції не підписана всім складом колегії суддів, Суд зазначає таке.
49. На виконання Указу Президента «Про ліквідацію апеляційних адміністративних судів та утворення апеляційних адміністративних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 створений Другий апеляційний адміністративний суд. Харківський апеляційний адміністративний суд припинив здійснення правосуддя, у зв`язку з початком роботи Другого апеляційного адміністративного суду 28.12.2018.
50. Рішенням Вищої ради правосуддя від 20.07.2021 № 1610/0/15-21 суддю Харківського апеляційного адміністративного суду Курило Л.В. відряджено до Другого апеляційного адміністративного суду для здійснення правосуддя строком на один рік із 04.08.2021. Рішенням Голови Верховного Суду від 05.07.2022 № 277/0/149-22 продовжено на один рік строк відрядження судді до Другого апеляційного адміністративного суду для здійснення правосуддя. Рішенням Вищої ради правосуддя від 30.01.2024 № 263/0/15-24 Курило Л.В. відряджено до Другого апеляційного адміністративного суду для здійснення правосуддя строком на один рік.
51. Вказівка на те, що оскаржувану ухвалу підписано суддею Курило Л.В. із зазначенням організації «Харківський апеляційний адміністративний суд» зумовлена організаційними процесами діяльності адміністративних судів і не свідчить про те, що вона не підписана чи підписана неповноважним суддею.
52. Щодо клопотання скаржника про передачу цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Суд зазначає таке.
53. Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати (частина четверта статті 346 КАС України).
54. Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики (частина п`ята статті 346 КАС України).
55. У цій справі Суд не встановив процесуальних підстав для її передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки на момент ухвалення постанови Великої Палати від 28.05.2018 у справі № 915/955/15 висновків Конституційного Суду України щодо неконституційності окремих положень Закону № 3674-VI ще не існувало, а отже, їх не було враховано. Також Суд дійшов висновку, що спірні правовідносини не містять виключної правової проблеми, адже такі правовідносини врегульовано нормами права, що в повній мірі дозволяють вирішити спір.
56. Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
57. Частиною четвертою статті 353 КАС України визначено, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
58. З огляду на приписи статті 353 КАС України касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржене судове рішення - скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження.
59. З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції не розподіляються.
60. Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
61. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу справи № 520/21679/21 на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовити.
62. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
63. Ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2024 року скасувати, а справу № 520/21679/21 направити до Другого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження.
64. Судові витрати не розподіляються.
65. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська
Судді: А.В. Жук
М.І. Смокович