Справа № 686/7838/26
Провадження № 1-кп/686/1170/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , 
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №42026242260000022 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт.Новгородка Новгородківського району Кіровоградської області, жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, з вищою освітою, неодруженої, не працюючої, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,
встановив: 
ОСОБА_4 14 січня 2026 року, близько 12 год. 36 хв., перебуваючи в приміщенні торгівельного залу магазину «Технопростір», що по вул.Кам`янецькій, 17, у м. Хмельницькому, прийняла рішення про викрадення наявного в магазині товару з метою власного збагачення. Тоді ж, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, розуміючи, що в країні діє воєнний стан, введений на всій території України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р. «Про введення воєнного стану в Україні» та продовжений з 05.11.2025 р., строком на 90 діб, Указом Президента України №793/2025 від 20.10.2025 р. «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, з торгової полиці у приміщенні вказаного магазину, таємно викрала портативну акустичну систему марки «JBL» моделі «Flip 7 (Red)», червоного кольору, вартістю 5317 гривень, помістивши під куртку, в яку була одягнена, та покинула приміщення магазину. Вказаними умисними протиправними діями ОСОБА_4 заподіяла ТОВ «ТЕХНО ПРОСТІР», що здійснює свою діяльність за вказаною адресою, майнову шкоду на суму 5317 гривень.
За таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 підлягає кримінальній відповідальності за ч.4 ст.185 КК України.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного злочину визнала повністю, пояснивши, що не оспорює обставини, викладені в обвинувальному акті, у тому числі й вартість викрадено майна, щиро кається та жалкує про вчинене, а також підтвердила те, що дійсно вона, достовірно знаючи, що в країні діє воєнний стан, о 12 год. 36 хв. 14.01.2026 р., перебуваючи в приміщенні магазину «Технопростір», що по вул.Кам`янецькій, 17, у м. Хмельницькому, скориставшись тим, що продавці цього магазину відволіклись і за її діями ніхто не спостерігає, викрала з полиці цього магазину червону колонку марки та моделі «JBL Flip 7 (Red)», заховаши під куртку, в яку була одягнена, після чого вийшла з вказаного магазину та попрямувала в ломбард, де здала викрадене майно, а отримані у ломбарді гроші витратила на придбання ліків. Свої протиправні дії ОСОБА_4 пояснила бажанням покращити своє скрутне матеріальне становище, щоб мати змогу придбати ліки. На сьогоднішній день ОСОБА_4 критично оцінила свою поведінку, розуміє, що вчиняючи вказані дії, вона була не права, бажає влаштуватись на роботу, відшкодувати потерпілому заподіянні збитки, частину з яких нею вже відшкодовано, та в майбутньому неправомірних дій вчиняти не буде.
Вказані обставини вчинення ОСОБА_4 інкримінованого їй кримінального правопорушення ніким не оспорюються, а тому, у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши в усіх учасників судового провадження чи правильно вони розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені можливості оскаржувати ці обставини в апеляційному поряду, судом, за згодою усіх учасників судового провадження, визнано недоцільним дослідження інших доказів щодо вищевказаних фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану.
Обвинувачена ОСОБА_4 на момент вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності, які б позбавляли її можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними, на той час не страждала, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно. Тому суд визнає ОСОБА_4 осудною та відповідальною за скоєне.
При обранні обвинуваченій виду та міри покарання, судом враховуються визначенні ст.65 КК України загальні засади призначення покарання, у тому числі: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особа винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також положення ч.2 ст. 50 КК України, згідно з якими, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. 
Суд враховує, що ОСОБА_4 вчинила умисний тяжкий злочин, спрямований проти власності та суспільних відносин, що забезпечують її недоторканність, який визначається високим ступенем небезпечності для суспільства, проте ОСОБА_4 повністю визнала свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, щиро розкаялась та активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, що пом`якшує їй покарання. Обставини, які б обтяжували покарання, відсутні.
При цьому, визнаючи щире каяття обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій, суд враховує, що ОСОБА_4 визнала факт вчинення інкримінованого їй злочину, відверто визнав свою провину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, щиро жаліє з приводу цього та осуджує свою поведінку. Саме така поведінка обвинуваченої, як зазначив Верховний Суд у постанові від 18.09.2019 року (справа №166/1065/18), свідчить про її щире каяття.
Також суд враховує, що ОСОБА_4 є раніше не судимою особою, яка негативно характеризується, неодружена, має матір похилого віку, за якою здійснює догляд, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, вчинила кримінальне правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, віднесено до категорії тяжкого злочину, від якого негативні наслідки для життя і здоров`я людей не настали.
Суд ураховує також позитивну посткримінальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_4 , до належної процесуальної поведінки якої сторона обвинувачення претензій не мала. Під час судового розгляду ОСОБА_4 виявила бажання відшкодувати заподіянні ТОВ «ТЕХНО ПРОСТІР» збитки та через представника потерпілого частково, в сумі 1320 грн., відшкодувала завдану майнову шкоду.
Норми кримінального законодавства наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Така функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.
Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15.01.2024 р. у справі №722/594/22 вказала: виправлення як мета покарання - це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу. Виправлення засудженого - це ті певні зміни в його особистості, які утримають його в подальшому від вчинення нових кримінальних правопорушень. З моральної точки зору, виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.
Санкція ч.4 ст. 185 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. 
Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винної та її майнового стану, обставин, які пом`якшують покарання та знижують ступінь небезпечності обвинуваченої для суспільства, позицій прокурора, представника потерпілого та обвинуваченої щодо призначення покарання, висновку органу пробації щодо середніх ризиків вчинення останньою повторного кримінального правопорушення та її небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб, а також щодо того, що виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства можливе, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.4 ст.185 КК України, у мінімальному розмірі.
Разом з тим, враховуючи особу ОСОБА_4 , яка до кримінальної відповідальності притягується вперше, повністю визнала свою вину, щиро розкаялась, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, частково відшкодувала заданий збиток, критично переоцінила свої дії, внаслідок чого в неї відбулись суттєві позитивні зміни соціальних орієнтирів, що знижує рівень її соціальної небезпечності, відсутність обставин, що обтяжують покарання, конкретні обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, його тяжкість, поведінку обвинуваченої після вчиненого, часткове відшкодування нею заданого збитку, висновок органу з питань пробації про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, а також інші в сукупності обставини і їх поєднання, які пом`якшують покарання та знижують ступінь небезпечності обвинуваченої для суспільства, суд приходить до висновку, що, на підставі ст.75 КК України, ОСОБА_4 слід звільнити від відбування вказаного основного покарання з випробуванням та покладенням на неї, передбачених ст.76 КК України, обов`язків.
На переконання суду таке покарання та звільнення від його відбування з випробуванням буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Підстав для призначення ОСОБА_4 більш суворого покарання, ніж означене вище, чи більш м`якого покарання, враховуючи характер діяння і спосіб його скоєння, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, всі відомості про особу обвинуваченої, а також положення ст.65 КК України, суд не вбачає.
Поряд з цим суд також враховує, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальні правопорушення, а також для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як самою обвинуваченою, так і іншими особами. 
У справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.09 року (заява № 10249/03) ЄСПЛ зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування суспільством від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке суд вважає пропорційним тяжкості порушених суспільних інтересів, їх наслідкам з урахуванням всіх встановлених судом обставин конкретного провадження. У справі «Бакланов проти росії» від 09.06.05 року та у справі «Фрізен проти росії» від 24.03.05 суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Також у справі «Ізмайлов проти росії» від 16.10.08 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Наведені правові тези суду щодо співмірності, пропорційності та індивідуалізації покарання слід визнавати одними з головних складових права на справедливий суд, закріпленого в ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод».
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Відповідно до вимог ст. 100 КПК України, речовий доказ – належне ТОВ «ТЕХНО ПРОСТІР» фабричне упакування від акустичної системи марки та моделі «JBL Flip 7 Red», яке передано представнику потерпілого ОСОБА_6 на відповідальне зберігання, слід залишити вказаному товариству за належністю.
Надані прокурором документи, а також розписку представника потерпілого про часткове відшкодування майнової шкоди слід зберігати у матеріалах кримінального провадження.
Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта становлять 1782 грн. 80 коп. і, у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави. Вказаний розмір процесуальних витрат та факт їх понесення ніким з учасників кримінального провадження не оспорюється.
З метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили слід залишити попередній – домашній арешт, із забороною залишати житло у певний період доби (нічний час) та покладеними на обвинувачену, передбаченими ч.5 ст.194 КПК України, обов`язками.
Керуючись ст.ст. 368 - 371, 374 - 376, 394, 395, 532 КПК України,
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (пять) років.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням і встановити їй іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки. 
У відповідності до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речовий доказ – фабричне упакування від акустичної системи марки та моделі «JBL Flip 7 Red» - залишити ТОВ «ТЕХНО ПРОСТІР» за належністю.
Документи, надані прокурором та представником потерпілого, - зберігати в матеріалах справи.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1782 грн. 80 коп. процесуальних витрат.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 залишити попередній – домашній арешт, який полягає у забороні, без дозволу суду, залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 23 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. наступного дня, окрім випадків необхідності прослідувати до місця укриття під час оголошення сигналу «Повітряна тривога» або до медичного закладу за отриманням медичної допомоги, з покладеними на ОСОБА_4 зобов`язанням прибувати до суду за першою вимогою та обов`язками: повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну, (у разі їх наявності).
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченій та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя