ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2174/26 Справа № 174/436/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Данилюк Т. М. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Дніпро 

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Пищиди М.М.
суддів – Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.
за участю секретаря судового засідання – Триполець В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,-
В С Т А Н О В И Л А:
У квітні 2025 року позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою.
В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 27.10.2024 о 14:00 год водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем Toyota Corolla д/н НОМЕР_1 , який належить їй на праві приватної власності по а/д С-041206 в районі с.Іванівка Дніпровського району Дніпропетровської області, на звуженні дороги не надала переваги в русі автомобілю Honda CR-V, д/н НОМЕР_2 (власником якого є позивач-1), під керуванням водія ОСОБА_2 (позивач-2), який рухався в зустрічному напрямку, від чого сталося зіткнення, в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, водій (позивач-2) та пасажир ОСОБА_3 (позивач-3) отримали тілесні ушкодження у вигляді забоїв грудної клітини, від проходження судово-медичної експертизи відмовились, чим відповідач порушила п.п.12.1., 12.3 ПДР і дорожній знак 2.5. та скоїла адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП. Постановою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 18.11.2024 ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність автомобіля відповідача Toyota Corolla д/н НОМЕР_1 була застрахована в ПАТ НАСК «ОРАНТА».
Для визначення вартості матеріального збитку спричиненого власнику автомобілю Honda CR-V, д/н НОМЕР_2 , позивач-2 звернувся до судового експерта Пилипенко О.С., з метою проведення автотоварознавчої експертизи. У зв`язку з чим позивач-1 направила на поштову адресу відповідача (як учасника (винуватиці) ДТП запрошення на огляд аварійного автомобіля Honda CR-V, д/н НОМЕР_2 , яке відбудеться 27.12.2014 о 12.00 год. Однак, остання на зазначену дату та час не прибула, про причину неявки не повідомила.
27.12.2024 судовим експертом було проведено дослідження автомобіля Honda CR-V, д/н НОМЕР_2 та надано висновок № 215С24, згідно якого, матеріальний збиток заподіяний власнику автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП складає 602 059,50 грн, ринкова вартість пошкодженого автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП складає 291 930,45 грн. Згідно з калькуляцією, вартість ремонту автомобіля позивача-1 становить: вартість відновлювальних ремонтних робіт – 43 290,00 грн, вартість необхідних для ремонту матеріалів – 30 322,41 грн, вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту – 788 288,80 грн, всього загальні витрати складають 862 001,21 грн.
ПАТ НАСК «ОРАНТА», розглянувши матеріали справи за вищезазначеною ДТП було прийнято рішення щодо виплати позивачу-1 страхового відшкодування в розмірі 143 801,37 грн, згідно страхового акту №ОЦВ-СП-24-04-22052/1. Тобто у потерпілого (позивач-1) виникло право на відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, що складає 602 059,50 грн та з врахуванням сплаченого страхового відшкодування в розмірі 143 801,37 різниця складає 458 258,13 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача-1- ОСОБА_1 . Крім матеріальної шкоди внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, позивачці ОСОБА_1 спричинена моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях з приводу пошкодження її автомобіля, необхідності ремонту автомобіля та неможливістю його використання протягом тривалого часу, чим було порушено її нормальний життєвий уклад, моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.
Позивачам ОСОБА_2 , який був за кермом автомобіля, та ОСОБА_3 , яка була пасажиром, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди були завдані тілесні ушкодження, в зв`язку з чим їм завдано моральної шкоди, яка полягає в душевних переживаннях під час ДТП, відновлення тілесного та психологічного стану здоров`я, чим було порушено нормальний життєвий уклад і який вони оцінили в загальній сумі 20 000,00 грн (10 000 грн на кожного).
Враховуючи зазначене, позивачі просили суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування завданої майнової шкоди в розмірі 458 258,13 грн.;
стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.;
стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.;
стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.;
стягнути з ОСОБА_4 витрати за проведення автотоварознавчої експертизи, які становлять 9 000,00 грн на користь позивача ОСОБА_2 .. Вирішити питання стосовно судових витрат.
Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2025 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду спричинену в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 5 000,00 грн, судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 1 211,20 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду спричинену в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 5 000,00 грн, судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 1 211,20 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду спричинену в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 5 000,00 грн, судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 1 211,20 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн.
В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права просили рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 754047 від 27.10.2024 - 27.10.2024 о 14.00 год, на автодорозі С-041206 в районі с.Іванівка Дніпровського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем Toyota Corolla д/н НОМЕР_1 , рухалась з боку с.Іванівка в напрямку с. Радісне де на звуженні дороги не надала переваги в русі автомобілю Honda, д/н НОМЕР_2 , водій ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку, в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Водій ОСОБА_2 та пасажир ОСОБА_3 , отримали тілесні ушкодження, від проходження судово-медичної експертизи відмовились, ОСОБА_4 порушила п.п.12.1., 12.3 ПДР і дорожній знак 2.5. та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП (а.с.10, 11-13).
Постановою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 18.11.2024, ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст.124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн (а.с.18).
Автомобіль Toyota Corolla д/н НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с.14-15).
Власником автомобіля Honda CR-V, д/н НОМЕР_2 є ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 (а.с.16-17).
20.12.2024 ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_4 було направлено запрошення на огляд аварійного автомобіля Хонда ЦРВ на 27.12.2024 (а.с.19, 20, 21).
Відповідно до висновку експерта по судовій автотоварознавчій експертизі щодо визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ №215С24 від 18.01.2025, складеного судовим експертом Пилипенком О.С., матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля Honda CR-V 2.4, д.р.н. НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_5 , в результаті його пошкодження при ДТП складає 602 059,50 грн. Ринкова вартість аварійно пошкодженого автомобіля Honda CR-V 2.4, д.р.н. НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_5 , в результаті його пошкодження при ДТП складає 291 930,45 грн, що підтверджується також ремонтною калькуляцією № 215С24 від 18.01.2025 (а.с.22-65).
На підтвердження отримання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 травм в результаті ДТП позивачами надані копії довідок КНП Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» № 8413 та 8411 (а.с.66, 67).
04.02.2025 ОСОБА_1 на адресу відповідачки ОСОБА_4 була направлена претензія на суму 611 059,50 грн в рахунок відшкодування вартості матеріальних збитків завданих в результаті ДТП автомобілю Honda CR-V 2.4, д/н НОМЕР_2 , в тому числі за послуги з проведення дослідження та надання висновку судовим експертом (а.с.68-69, 70,71).
Відповідно до листа Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» від 19.12.2024 № 09-02-22/9660, адресованого ОСОБА_1 , страховою компанією було прийняте рішення щодо виплати їй страхового відшкодування у розмірі 143 801,37 грн (а.с.80).
Цивільно-правова відповідальність відповідачки ОСОБА_4 застрахована в ПАТ «НАСК» ОРАНТА» та відповідно до Полісу № 218477784 страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю складає 320 000,00 грн, за шкоду заподіяну майну – 160 000,00 грн (а.с.161).
Відповідно до копії страхового акту № ОЦВ-СП-24-04-22052/1 складеного ПАТ «НАСК «Оранта» сума страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну потерпілих складає 143 801,37 грн (а.с.162), що також підтверджується розрахунком страхового відшкодування (а.с.162 зворот) та ремонтною калькуляцією № 24-04-2205 від 15.12.2024 (а.с.164-166) та протоколом огляду транспортного засобу (а.с.163).
Правильно встановивши вказані обставини на підставі належним чином досліджених і оцінених доказів, суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Статтею 1194 ЦК України регламентовано, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (що діяв в момент виникнення правовідносин).
Відповідно до ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03.10.2018 у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), від 14.12.2021 у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) виснувала, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).
Відповідно до пункту 22.1. ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У разі, якщо цивільно-правова відповідальність особи застрахована, вона відповідає за заподіяну нею шкоду тільки у розмірі, який перевищує ліміт відповідальності страховика.
Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, та не відшкодовується шкода, пов`язана із втратою товарної вартості транспортного засобу, ці втрати підлягають відшкодуванню за рахунок особи, з вини якої заподіяна шкода.
Статтею 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (що діяв в момент виникнення правовідносин) передбачено порядок дій страховика після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхової виплати.
Пунктом 34.2 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Відповідно до п. 34.3. ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Відповідно до пп. «в» п. 35.1 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування особа яка має право на отримання такого відшкодування подає страховику заяву про страхове відшкодування, яка серед іншого переліку має містити зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують.
Строки і порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) визначені статтями 36, 37 Закону.
Згідно пункту 36.1 ст.36 Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Відповідно до пункту 36.2 ст.36 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.
Отже, Закон розмежовує порядок виплати заподіяної шкоди в умовах існування лише проведеної уповноваженою особою (органом) оцінки цієї шкоди (звіту, акта оцінки) (без урахування ПДВ) та у разі фактичного проведення відновлення ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу потерпілої особи з доведенням вартості цього ремонту (з урахуванням ПДВ) (позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 06.07.2018 у справі № 924/675/17).
Згідно п.37.1.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.
В свою чергу ч.6 ст.82 ЦПК України регламентовано, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише у питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Тобто наявність вини в діях відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку встановлена, і не підлягає доказуванню.
Як вбачається з матеріалів справи, фахівцями ПАТ «НАСК «Оранта» оглянуто пошкоджений транспортний засіб, зафіксовано пошкодження, які були отримані безпосередньо в результаті ДТП визначено розмір страхового відшкодування та здійснено його виплату. Таким чином, відповідно до заяви на виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 погодилась із розміром страхового відшкодування у 143 801,37 грн, на проведенні експертизи не наполягала. 
При цьому, суд першої інстанції навів мотиви якими доказами він керується при ухваленні рішення та дав оцінку висновку судового експерта № 215С24 та калькуляцію № 215С24 від 18.01.2025, зробленим за замовленням позивача.
Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди позивача з ухваленим у справі судовим рішенням.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Частинами 3 та 4 вищевказаної норми закону також визначено, що якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
За встановлених обставин справи та вимог закону колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про заподіяння позивачам моральної шкоди та стягнення її з ОСОБА_4 у розмірі 5000 грн, на кожного, оскільки вказаний розмір відповідає засадам розумності та справедливості, а також обставинам справи та наслідкам, що наступили для позивачів, які зазнали моральних страждань та втрат немайнового характеру у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу. Окрім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачі – водій ОСОБА_2 та пасажир ОСОБА_3 отримали легкі тілесні ушкодження, та були змушені звертатись до лікарні та проходити лікування. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Таким чином, з огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати позивачів по сплаті судового збору, пов`язані з поданням апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 — залишити без задоволення.
Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2025 року — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.
Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 11 березня 2026 року.
Повний текст постанови складено 12 березня 2026 року.
Головуючий: 
Судді: