Справа № 127/33024/25
Провадження № 22-ц/801/604/2026
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року	Справа № 127/33024/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Берегового О.Ю., Шемети Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2025 року, ухвалене суддею Воробйовим В.В. повне рішення складено 18 листопада 2025 року, в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі – ТОВ «Укр Кредит Фінанс») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №1280-1089 від 30 вересня 2023 року в розмірі 86 200 грн, з яких: 20 000 грн – прострочена заборгованість за кредитом; 66 200 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 30 вересня 2023 року між сторонами за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1280-1089.
Згідно умов кредитного договору, позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту – 20 000 грн; строк кредитування - 300 днів; базовий період – 14 днів; знижена процентна ставка – 2,50 % в день; стандартна процентна ставка – 3,00 % в день. 
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договору. Однак, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, а тому станом на 19 вересня 2025 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 183 400 грн: 20 000 грн – прострочена заборгованість за кредитом; 163 400 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про часткове списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 97 200 грн за умовами погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 86 200 грн.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» загальну суму заборгованості за кредитним договором №1280-1089 від 30.09.2023 року в розмірі 86200,00 грн. (вісімдесят шість тисяч двісті гривень 00 коп.).
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» витрати на оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.).
Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняте нове про відмову в задоволенні позову повністю.
У скарзі зазначає, що рішення суддею першої інстанції приймалось виключно в інтересах позивача. Висновок суду про перерахування позивачем коштів в розмірі 20 000 грн є хибним. Розрахунки заборгованості не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, а отже самі по собі не є належними доказами наявності заборгованості. Розрахунки складені самим позивачем, а тому інформація, зазначена у них, за умови відсутності первинних документів щодо видачі кредитних коштів не може бути належним доказом отримання позичальником коштів у кредит. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів надання відповідачу кредитних коштів за умовами договору, зокрема, платіжної інструкції, меморіального ордеру, виписки з особового рахунку, тощо, а надана на розгляд довідка №б/ н від 30 вересня 2023 року не є документом, що підтверджує таке перерахування. Наданий розрахунок заборгованості жодним чином не показує нарахування відсотків, термін та базу нарахування. Нараховані проценти майже в три рази перевищують тіло кредиту.
У поданому на апеляційну скаргу відзиві ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Встановлено, що 30 вересня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №1280-1089. 
Згідно з п.п. 2.1 кредитного договору, кредитодавець відкриває для позичальника невідновлювану кредитну лінію на визначених цим договором умовах.
За змістом п.2.3 договору, для мінімізації загальних витрат позичальника за кредитом кредитодавець рекомендує позичальнику здійснити повне погашення кредиту не пізніше останнього дня першого базового періоду строку кредитування згідно наведеного у ньому розрахунку. 
Загальний розмір кредиту за цим договором становить 20 000,00 грн. Дата надання/видачі кредиту: 30 вересня 2023 року (п.4.1 та 4.2 кредитного договору).
Відповідно до п. 4.7 договору, плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки за користування кредитом – фіксована.
Пункт 1.1 кредитного договору передбачає, що базовий період сплати відсотків - проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом. Кількість днів у базовому періоді вказана у розділі 4 цього договору і визначена сторонами на підставі пропозиції кредитодавця, сформованої із урахуванням побажань позичальника, наданих в процесі звернення щодо отримання кредиту через веб-сайт кредитодавця.
Відповідно до п. 4.8. кредитного договору, базовий період складає 14 календарних днів. Перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду. Перебіг кожного наступного базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього базового періоду крім наступного випадку: якщо у поточному базовому періоді позичальник має заборгованість зі сплати процентів і здійснив повне погашення цієї заборгованості, в дату погашення вказаної заборгованості перебіг поточного базового періоду припиняється достроково та з наступного календарного починається перебіг наступного базового періоду. Перебіг останнього базового періоду закінчується в останній день строку дії цього договору. 
Сплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше визначених графіком платежів дат, які є останніми днями відповідних базових періодів (п.4.9 договору). 
Відповідно до п.4.10 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процента ставка становить 3,00% за кожен день користування кредитом.
Пункт 4.12 договору передбачає, що строк кредитування, тобто строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту: 25 липня 2024 року. Строк договору є рівним строку кредитування. 
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає: 200 000 гривень та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом (п.4.14 договору).
У п. 5.1, 5.6 договору зазначено, що позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю отриманий кредит та нараховану кредитодавцем неустойку в останній календарний день строку кредитування, вказаного у п.4.12 цього договору, шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця у порядку, визначеному у Правилах. Кредит вважається повернутим кредитодавцю з моменту зарахування необхідної суми грошових коштів на банківський рахунок кредитодавця. 
Розмір процентів за користування кредитом станом на останній день кожного поточного базового періоду, а також залишку заборгованості за кредитом зазначається у особистому кабінеті позичальника. 
Договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем, номер пароля А4938) (а.с.12-18).
Також ОСОБА_1 підписано Паспорт споживчого кредиту та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за вказаним вище кредитним договором (а.с.26 на звороті-29).
Вказаними документами визначено, що сума кредиту становить 20 000 грн. Строк кредитування 300 календарних днів, а базовий період сплати відсотків – 14 календарних днів.
30 вересня 2023 року на карту  ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , яка вказана в анкетних даних позичальника в кредитному договорі як номер особистого електронного платіжного засобу, за допомогою системи платіжної системи LiqPay ТОВ «Укр Кредит Фінанс» перерахувало кошти в розмірі 20 000 грн (платіж №2372135501), що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту №1280-1089 від 30 вересня 2023 року (а.с.30).
На підтвердження факту перерахування коштів надано також квитанцію LiqPay №2372135501 від 30 вересня 2023 року (а.с.30 на звороті).
Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість  ОСОБА_1  за договором №№1280-1089 від 30 вересня 2023 року становить 183 400 грн, з яких: 20 000 грн – основна сума боргу; 163 400 грн – заборгованість за процентами (а.с.31-39).
Разом з тим, у зв`язку із прийняттям позивачем (кредитодавцем) рішення про можливість застосування до відповідача (позичальника) Програми лояльності для споживачів фінансових послуг, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 86 200 грн: 20 000 грн – прострочена заборгованість за кредитом; 66 200 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Відтак, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просить стягнути з ОСОБА_1  заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 86 200 грн.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. 
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Оскільки ОСОБА_1 , уклавши договір в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, погодився з умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, відтак укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача і цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 86 200 гривень, яка включає в себе тіло кредиту та нараховані проценти в межах погодженого сторонами строку кредитування, через неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він зроблений з урахуванням обставин даної справи та ґрунтується на нормах матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.
У ч. 1 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не заперечує факт укладення кредитного договору, однак вказує, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту перерахування йому кредитних коштів.
Встановлено, що за змістом п.4.6 договору про відкриття кредитної лінії №1280-1089 від 30 вересня 2023 року, кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1 договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Кредит вважається наданим позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку кредитодавця за належним реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений позичальником при оформленні кредиту.
У вказаному договорі в реквізитах сторін, а саме позичальника ОСОБА_1 зазначено номер особистого електронного платіжного засобу: НОМЕР_1 .
На підтвердження факту перерахування коштів на карту з номером НОМЕР_1 позивачем надано довідку про перерахування суми кредиту №1280-1089 від 30 вересня 2023 року та квитанцію LiqPay №2372135501 від 30 вересня 2023 року.
ОСОБА_1 не зазначає, чому надані позивачем документи не є допустимими доказами. Як і не зазначає, що при укладенні договору ним вказувався інший номер картки.
Як стверджує ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, він подав запит стосовно належності картки за номером НОМЕР_1 і платіжної системи LiqPay, на підтвердження чого надав копії адвокатських запитів від 11 грудня 2025 року.
Разом з тим, станом на момент ухвалення апеляційним судом постанови відповіді на вказані адвокатські запити ОСОБА_1 не надав.
Як і не надав доказів на підтвердження факту направлення (в тому числі і вручення) вказаних запитів адресату.
Клопотань про витребування з банківської установи інформації на підтвердження (чи спростування) факту належності банківської картки за номером НОМЕР_1 ОСОБА_1 останнім разом з апеляційною скаргою подано не було.
Інформація щодо номеру електронного платіжного засобу у відповідності до чинного законодавства України становить банківську таємницю та, відповідно, позивач за будь-яких обставин не міг би отримати ці банківські реквізити не інакше, як від відповідача або за його згодою (стаття 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність»).
Відхиляються також доводи апеляційної скарги з приводу неналежності, як доказу, розрахунку заборгованості, оскільки обґрунтовуючи розмір заборгованості позивач послався на розрахунок заборгованості за договором, який містить детальну інформацію щодо тіла кредиту та процентів за користування кредитом, а також щодо внесених ОСОБА_1 коштів на погашення заборгованості.
За розрахунками позивача, заборгованість ОСОБА_1 за тілом кредиту становить 20 000 гривень.
Строк кредитування становить 300 календарних днів, а відтак позичальник має право нараховувати проценти за користування кредитом до 25 липня 2024 року.
За змістом п.4.10 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом за ставкою 3% за кожен день користування кредитом. 
Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зазначив, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Із вказаного слідує, що позивач повинен довести надання грошових коштів (кредиту) відповідачу, що і було зроблено у даній справі. 
Зворотного ОСОБА_1 при апеляційному перегляді, враховуючи, що він заперечує надані позивачем докази на підтвердження вказаного факту, доведено не було.
ОСОБА_1 не проаналізував наданий позивачем розрахунок, який в свою чергу містить складові заборгованості (період нарахування, використане тіло, порядок фактичного нарахування відсотків та їх суму, залишок непогашеної суми), не співвставив його із умовами договору, тобто розмір заборгованості за тілом кредиту та процентами не спростував.
Доказів на підтвердження факту погашення заборгованості ОСОБА_1 не надав. Тобто ОСОБА_1 не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених кредитним договором.
Тоді як доведення факту повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором, є обов`язком відповідача, як позичальника, а не позивача, чого зроблено останнім при розгляді даної справи не було.
Як слідує з розрахунку заборгованості, 16 жовтня 2023 року позичальником на погашення заборгованості було внесено кошти у розмірі 8 800 грн, що ним не заперечувалося в апеляційній скарзі.
Часткова сплата боржником боргу відноситься до дій, що свідчать про визнання боргу. Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27 серпня 2024 року при розгляді справи № 758/4213/21 і така практика є усталеною.
Та обставина, що розмір заборгованості за процентами втричі перевищує тіло кредиту, то апеляційний суд зазначає, що однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору(ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Оскільки укладаючи кредитний договір ОСОБА_1 погодив умови кредитування, в тому числі і розмір процентів, тому доводи в цій частині не заслуговують на увагу.
Відтак, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.Б. Сало 

Судді О.Ю. Береговий

Т.М. Шемета