Справа № 761/13884/25
Провадження № 2/761/2051/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді:   Волошина В.О.
при секретарі:    Греку Д.С.,
за участі:
представника позивачки:   ОСОБА_1 ,
представника відповідача 2:  Богуцького І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_3 про стягнення невиплаченої суми страхового відшкодування; стягнення матеріальної шкоди, 
в с т а н о в и в : 
У квітні 2025р. позивачка ОСОБА_2 звернулася о Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів: ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі по тексту - відповідач 1), ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач 2), в якому просила суд:
- стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ», на користь позивачки, суму в розмірі несплаченої частини страхового відшкодування, що становить 17240,68 грн.; вартість послуг судового експерта, у розмірі - 5100,00 грн.;
- стягнути з ОСОБА_3 на користь позивачки, суму, що становить різницю між виплатою страхового відшкодування та необхідною сумою для відновлення пошкоджень КТЗ, завданих внаслідок ДТП, у розмірі - 26834,57 грн.; 
- стягнути з відповідачів на користь позивачки, суму сплаченого судового збору у розмірі: 1211,20 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог.
Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 22 листопада 2024р. у м. Києві на перехресті вул. О. Гончара та вул. Дмитрівська мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі по тексту - ДТП), за участю транспортного засобу «Mitsubishi Colt» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням відповідачки ОСОБА_3 та належного, на праві власності позивачці ОСОБА_2 транспортного засобу «Infiniti Q50» НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 .
Учасниками, на місці вищевказаної ДТП, було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол).
Вищевказана ДТП сталася з вини водія ОСОБА_3 , свою вину водій визнала, що підтверджується матеріалами Європротоколу.
Станом на дату ДТП, у разі складання учасниками ДТП європротоколу, ліміт розміру страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку складає - 80000,00 грн.
Внаслідок вищевказаної ДТП транспортний засіб позивачки «InfinitiQ50» д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.
На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Mitsubishi Colt» д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у відповідача 1, згідно полісу № ЕР222332950.
27 листопада 2024р. представником відповідача 1 було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу «Infiniti Q50» д.н.з. НОМЕР_2 та складено відповідний протокол огляду ТЗ.
За результатами проведення огляду транспортного засобу та з урахуванням матеріалів даного ДТП, відповідачем було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі - 16092,59 грн., на підставі Калькуляції № 50286 від 30 листопада 2024р., не узгодивши розмір страхового відшкодування з позивачкою.
На думку сторони позивача, страховик не досяг згоди з потерпілим, а тому відповідач 1, був зобов`язаний провести оцінку чи експертизу з визначення розміру завданої шкоди власнику транспортного засобу «Infiniti Q50» д.н.з. НОМЕР_2 .
На замовлення сторони позивача, судовим експертом було проведено судову експертизу та надано висновок, у якому визначено, що: вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ «InfinitiQ50» д.н.з. НОМЕР_2 , становить: 43967,79 грн.; вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу без врахування коефіцієнта фізичного зносу становить - 70802,36 грн.; вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Infiniti Q50» д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу , що складає: 43967,79 грн. з врахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали; 38376,49 грн. - без врахування ПДВ на запасні частини та матеріали.
В досудовому порядку відповідач 1 сплатив на користь позивачки частину суми страхового відшкодування у розмірі - 16092,59 грн., тому позивачка звернулася до відповідача 1, із заявою про доплату страхового відшкодування, надавши висновок судового експерта автотоварознавчого дослідження № 2203 від 13 січня 2025р. з проханням здійснити доплату несплаченої частини страхового відшкодування у розмірі - 22283,90 грн.
Однак відповідач 1, не виконав свого обов`язку здійснив доплату страхового відшкодування лише у розмірі - 5043,22 грн.
Отже, оскільки відповідач 1, належним чином не виконав свого зобов`язання по визначенню розміру заподіяної шкоди та сплаті належного страхового відшкодування за спричинену шкоду, внаслідок ДТП, тому позивачка просила суд стягнути з відповідача 1 на свою користь суму у розмірі вартості відновлювального ремонту автомобіля, з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу та без ПДВ, визначену судовим експертом у висновку № 2203 від 13 січня 2025р. у розмірі 17240,68 грн. Крім цього, сторона позивача вважає, що відповідач 1 повинен відшкодувати витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі - 5100,00 грн.
Крім того, сторона позивача вважає, що з відповідача 2 на користь позивачки підлягає стягненню різниця між вартістю ремонту транспортного засобу потерпілого без врахування коефіцієнта фізичного зносу та вартістю відновлювального ремонту, з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 26834,57 грн.
Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо, позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх порушених прав.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 квітня 2025р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
19 травня 2025р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач 1 проти позову заперечив, зазначивши, що згідно умов полісу за шкоду, заподіяну майну потерпілого страховик зобов`язується відшкодувати, у встановленому Законом порядку суму страхового відшкодування у розмірі 160000,00 грн.; франшиза 0,00 грн. Згідно чинної на дату ДТП Постанови Правління НБУ № 108 від 30 травня 2022р. «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» затверджено максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України в розмірі 80000,0 грн. на потерпілого.
23 листопада 2024р. водій пошкодженого автомобіля позивачки ОСОБА_4 звернувся до відповідача 1, з повідомленням про ДТП та заявою про виплату суми страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону. 
Згідно з Протоколом технічного огляду КТЗ від 27 листопада 2024р. оцінювача Видута Д. за участю представника власника - водія ОСОБА_4 зафіксовано 2 дрібні пошкодження автомобіля позивачки. Протокол технічного огляду підписаний водієм без жодних заперечень. На заяву позивача та експерта Абрамкіна Б.П. щодо повторного (додаткового ) огляду КТЗ, оцінювачем Видута Д. був складено 10 січня 2025р. протокол додаткового технічного огляду КТЗ, в якому зафіксовано про відсутність додаткових або прихованих пошкоджень КТЗ. Дані протоколи основного від 27 листопада 2024р. та додаткового технічного огляду КТЗ від 10 січня 2025р. є невід`ємними додатками до Звіту незалежної оцінки. Згідно результатів Звіту № 32-D/16/36 від 27 січня 2025р., оцінювачем визначено, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 22 листопада 2024p., складає 24686.97 грн. (включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали). Згідно Страхових актів № 50286/1 від 26 листопада 2024р., № 50286/2 від 02 грудня 2024р., № 50286/3 від 04 лютого 2025р., відповідач 1, керуючись нормами Закону, прийняв вмотивоване рішення про виплату страхового відшкодування у 21135,81 грн., при цьому ПДВ не враховується в розмірі страхового відшкодування, на підставі п. 36.2 ст. 36 Закону, і ця сума коштів була сплачена відповідачем 1 на користь сторони позивача,, що підтверджується платіжними інструкціями від 27 листопада 2024р. № 00131044 на суму 15336,79 грн.; від 03 грудня 2024р. № 00131446 на суму 755,80 грн.; від 05 лютого 2025р. № 00135610 на суму 5043,22 грн.
19 травня 2025р. на адресу суд надійшов відзив на позов відповідача 2, в якому сторона відповідача проти позову заперечила, зазначивши, що стороною позивача не доведено належними і допустимими доказами розмір заподіяної матеріальної шкоди, при цьому сторона відповідача звертала увагу суду, що наданий стороною позивача, в якості доказу висновок судового експерта автотоварознавчого дослідження № 2203 від 13 січня 2025р. є неналежним доказом, оскільки невірно визначено вартість відновлювальних робіт, кількість нормо годин, зазначені роботи, які не стосуються характеру, отриманих, внаслідок ДТП пошкоджень автомобіля позивачки. Крім того, стороною позивача не надані відомості про фактичні витрати, які були понесені на відновлювальний ремонт автомобіля позивачки. 
Відповіді на відзив відповідача 1, відповідача 2, стороною позивача до суду не подавались.
В судовому засіданні представник позивачки заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, наведених у позові, просила суд позов задовольнити.
Представник відповідача 2, проти позову заперечив, з підстав, наведених у відзиві на позов, просив суд залишити позов без задоволення.
Відповідач 1, про час та місце розгляду справи був повідомлений, в установленому законом порядку, свого представник до суд не направив, поважності причин неявки не повідомив.
В силу положень ст. ст. 211, 223 ЦПК України, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи у відсутність сторони відповідача.
Суд, заслухавши пояснення представників: позивача, відповідача 2, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 22 листопада 2024р. у м. Києві на перехресті вул. О. Гончара та вул. Дмитрівська мала місце ДТП, за участю транспортного засобу «Mitsubishi Colt» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням відповідача 2, та належного позивачці на праві приватної власності транспортного засобу «Infiniti Q50» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 .
Учасниками, на місці вищевказаної ДТП, було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.
Вищевказана ДТП сталася з вини водія ОСОБА_3 (відповідача 2), свою вину водій визнала, що підтверджується матеріалами справи, та не заперечувалось представником сторони в судовому засіданні.
В силу положень п. 33.2. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», станом на дату ДТП, у разі складання учасниками ДТП європротоколу, ліміт розміру страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку складає - 80000,00 грн.
Внаслідок вищевказаної ДТП транспортний засіб позивачки «InfinitiQ50» д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.
На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність, водія автомобіля «Mitsubishi Colt» д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у відповідача 1, згідно полісу № ЕР222332950.
Згідно зі ст. 22 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - «при настанні страхового випадку, страховик, відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи».
На підставі ст. 29 цього Закону України, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.
Згідно із висновком Великої Палати Верховного Суду, який викладено у постанові від 04 липня 2018р. у справі № 755/18006/15-ц, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик, на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе, у межах суми страхового відшкодування, виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.
Судом встановлено, що на виконання обов`язку, відповідно до норм ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачкою було 22 листопада 2024р. надіслано до відповідача 1 повідомлення про ДТП та 23 листопада 2024р. заяву про виплату суми страхового відшкодування.
За результатами проведення огляду транспортного засобу позивачки, та з урахуванням матеріалів даного ДТП - відповідачем 1 було здійснено виплату страхового відшкодування, у розмірі 16092,59 грн., на підставі Калькуляції № 50286.
27 листопада 2024р., позивачка звернулась до відповідача 1 із заявою про перегляд розміру суми страхового відшкодування, а також з проханням - про проведення додаткового огляду пошкодженого транспортного засобу та здійснення належної оцінки пошкодженого транспортного засобу, у відповідності до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003р. № 142/5/2092.
Оскільки, між позивачкою та відповідачем 1 не було досягнуто згоди, щодо розміру страхового відшкодування, позивачка вимушена була звернутись до судового експерта Абрамкіна Б.П., з яким було укладено договір № 2203 від 10 січня 2025р. на проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля позивачки, з метою визначення вартості матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту, завданого внаслідок ДТП.
Згідно висновку експерта № 2203 автотоварознавчого дослідження № 2203 від 13 січня 2025р., вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ «Infiniti Q50» д.н.з. НОМЕР_2 становить: 43967,79 грн.; вартість відновлювального ремонту цього транспортного без врахування коефіцієнта фізичного зносу становить - 70802,36 грн.; вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складає: 43967,79 грн. з врахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали; 38376,49 грн. - без врахування ПДВ на запасні частини та матеріали.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Згідно п. 36.2, ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного, відповідно до законодавства, податку на додану вартість. 
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем 1 було здійснено позивачці доплату страхового відшкодування лише у розмірі 5043,22 грн. на підставі Звіту № 32-D/16/36 від 27 січня 2025р., проведеного на замовлення сторони відповідача 1.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду в рамках позадоговірних відносин (деліктних) зобов`язань визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачений такий обов`язок.
Згідно з ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;
Відповідно до ст. 29 цього Закону України, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Відповідно до п. 9.1, 9.4 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.
Згідно зі ст. 22 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - «при настанні страхового випадку, страховик, відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи».
Відповідно до п. 36.1, ст. 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
Окрім того, Великою Палатою Верхового Суду в постанові від 04 липня 2018р. по справі № 755/18006/15-ц висловлено наступні висновки про правильне застосування норм права: «відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (п.72)».
Водночас слід зазначити, що у постанові Верховного Суду, у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019р. у справі № 522/15636/16-ц (провадження № 61-1819св17) вказано наступне: «Таким чином, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу.
Особа, яка має право на отримання відшкодування, може вимагати від страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виплати страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу.
Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків) (пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»).
Так, заперечуючи проти позову, сторона відповідачів 1, 2, у відповідних процесуальних заявах по суті, зазначала, що наданий стороною позивача, в якості доказу висновок експерта № 2203 від 13 січня 2025р. є неналежним доказом. 
При дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватись на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі (постанова Верховного Суду по справі № 234/16272/15-ц від 05 вересня 2019р.).
Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Суд, також зазначає, що відповідно до ст. 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Разом з тим, у наданому позивачкою висновку чітко зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду. 
При цьому протягом всього часу розгляду справи в суді, судом неодноразово роз`яснювалося представникам сторін про право сторони клопотати перед судом щодо призначення відповідної повторної експертизи, або надання до суду відповідного висновку про рецензування, поданого стороною позивача висновку експерта, однак стороною відповідачів клопотання про проведення повторної експертизи не заявлялись.
Оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, зокрема, з відповідача 1 на користь позивачки недоплачена сума страхового відшкодування у розмірі 17240,68 грн.; з відповідача 2 підлягає стягненню різниця між вартістю ремонту транспортного засобу позивачки без врахування коефіцієнта фізичного зносу та вартістю відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, у розмірі 26834,57 грн. (70802,36 грн. - 43967,79 грн.).
Відповідно до ст. ст. 13, 133, 139, 141 ЦПК України, на користь позивачки підлягає стягненню:
- з відповідача 1 судовий збір у розмірі 472,37 грн.; витрати на залучення судового експерта у розмірі 1989,0 грн.;
- з відповідача 2 судовий збір у розмірі 738,83 грн. 

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 106, 110, 141, 258, 259, 263-266, 268, 274, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. 15, 16, 22, 1166, 1172, 1187, 1192, 1193 ЦК України; ст. ст. 3, 7, 9, 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національним стандартом № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003р. № 1440, Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої Наказом МЮ України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003р. № 142/5/2092, суд, -
в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Приватного акціонерного товариства «ПЗУ Україна» (код ЄДРПОУ 20782312, місцезнаходження: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40) ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення невиплаченої суми страхового відшкодування; стягнення матеріальної шкоди - задовольнити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», на користь ОСОБА_2 , суму несплаченої частини страхового відшкодування у розмірі 17240 /сімнадцять тисяч двісті сорок/ грн. 68 коп.; судовий збір у розмірі 472 /чотириста сімдесят дві/ грн. 37 коп.; витрати на залучення судового експерта у розмірі 1989,0 /одна тисяча дев`ятсот вісімдесят дев`ять/ грн.
Стягнути з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_2 , у відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 26834 /двадцять шість тисяч вісімсот тридцять чотири/ грн. 57 коп.; судовий збір у розмірі 738 /сімсот тридцять вісім/ грн. 83 коп.
В решті судових витрат відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 06 квітня 2026р.

Суддя: