Справа № 939/2668/25

РІШЕННЯ
Іменем України
16 квітня 2026 року	селище Бородянка  	

Бородянський районний суд Київської області в складі головуючого – судді Стасенка Г.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

 
ВСТАНОВИВ:

 
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 04 березня 2024 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 119805536. 28 листопада 2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" і ТОВ "Таліон Плюс" укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. 31 грудня 2020 року додатковою угодою №26 до договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. Відповідно до реєстру боржників № 288 від 11 червня 2024 року до договору факторингу № 28/1118-01, до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 119805536. 27 лютого 2025 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу №27/0225-01, відповідно до якого ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 11326 грн 11 коп., з яких 6555 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 4771 грн 11 коп. – сума заборгованості за процентами.
Крім цього 03 листопада 2024 року між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" і ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у кредит № 8774514, за умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника з використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредитування або достроково та сплатити кредитодавцю проценти та комісію за надання кредиту. 27 березня 2025 року між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу № 27/03/25, відповідно до якого ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 1 від 27 березня 2025 року до договору факторингу № 27/03/25 від 27 березня 2025 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 14917 грн 50 коп., з яких 8500 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 24 грн 65 коп. – сума заборгованості за відсотками, 4250 грн – сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування кредитом, 2142 грн 85 коп.- комісія за надання кредиту.
З урахуванням вказаних обставин просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 119805536 від 04 червня 2024 року у розмірі 11326 грн 11 коп. і заборгованість за кредитним договором № 8774514 від 03 листопада 2024 року у розмірі 14917 грн 50 коп., а всього стягнути заборгованість за договорами у загальному розмірі 26243 грн 61 копійка. 
За ухвалою судді від 18 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання.
25 листопада 2025 року до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідачка зазначила, що з позовними вимогами вона не погоджується, оскільки сума заборгованості у розмірі 26243 грн 61 коп. є завищеною, необґрунтованою не підтвердженою належними доказами (графіком платежів, первинними бухгалтерськими документами, детальним розрахунком, повідомленням про зміну кредитора). 
Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили.
Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено, що 04 березня 2024 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" і ОСОБА_1 укладено договір № 119805536, за умовами якого позикодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у розмірі 6555 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього, Правилах надання грошових коштів у позику. Сума кредиту складається з двох частин – 5700 грн, видається позичальнику в порядку, передбаченому договором, а інша частина – 855 грн, утримується кредитодавцем із суми кредиту, шляхом зарахування однорідних грошових вимог в рахунок оплати комісії. Кредит надається на 92 дні, до 04 червня 2024 року, що складає 3 місяці для задоволення споживчих потреб позичальника (на споживчі цілі) (а.с. 8-9, 10-19, 20). 
Відповідно до додатку № 1 до договору, загальна вартість кредиту складає 9080 грн 38 коп. та включає в себе витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 1670 грн 38 коп., комісію за надання кредиту – 855 грн та суму кредиту в розмірі 6555 гривень. Денна процентна ставка розрахована відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України "Про споживче кредитування", з урахуванням п. 17 Розділу ІV "Прикінцеві та перехідні положення" ЗУ "Про споживче кредитування" на момент укладення договору та припущення застосування дисконтної процентної ставки протягом всього строку дії договору розраховується наступним чином: (загальні витрати за дисконтною ставкою – 2525 грн 38 коп.) / (сума кредиту за договором 6555 грн) / (92 дні - строк кредитування) х 100% = 0.42% в день. За умови припущення про застосування базової процентної ставки протягом всього строку дії договору, денна процентна ставка розраховується наступним чином (загальні витрати за базовою ставкою – 5186 грн 40 коп.) / (суму кредиту за договором) 6555 грн) / (строк кредитування – 92 дні) х 100% = 0.86% в день. 
Внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором, заборгованість відповідачки, згідно з розрахунком, станом на 11 червня 2024 року становить 11326 грн 11 коп., з яких 6555 грн – заборгованість за тілом кредиту, 4771 грн 11 коп. – заборгованість за відсотками (а.с.21-22).
28 листопада 2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" і ТОВ "Таліон Плюс" укладено договір факторингу № 28/1118-01, а 31 грудня 2020 року додаткова угода до вказаного договору, відповідно до яких ТОВ "Таліон Плюс" набуло права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с. 24-28). 
27 лютого 2025 року між ТОВ "Таліон Плюс" і ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу № 27/0225-01, за умовами якого ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 119805536 від 04 березня 2024 року в розмірі 11326 грн 11 коп., з яких 6555 грн – заборгованість за тілом кредиту, 4771 грн 11 коп. – заборгованість за відсотками (а.с. 29-32).
03 листопада 2024 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" і ОСОБА_1 було укладено договір надання коштів у кредит № 8774514, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 8500 грн, строком кредитування 30 днів, зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 0.01% в день, комісії за надання кредиту в розмірі 25.21% від суми кредиту, що у грошовому виразі складає 2142 грн 85 коп.; орієнтовна загальна вартість кредиту складає 10667 грн 50 коп. і включає в себе тіло кредиту в розмірі 8500 грн., проценти за користування кредитом в розмірі 24 грн 65 коп. та комісію в розмірі 2142 грн 85 копійок (а.с. 37-45). 
27 березня 2025 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" і ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу № 27/03/25, відповідно до якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відступило ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 1 від 27 березня 2025 року до вказаного договору факторингу, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 14917 грн 50 коп., з яких 8500 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 24 грн 65 коп. – сума заборгованості за відсотками, 4250 грн – сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування, 2142 грн 85 коп. – комісія за надання позики (а.с. 46-51).
Згідно з розрахунком позивача, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 8774515 станом на 31 липня 2025 року становить 14917 грн 50 коп., з яких 8500 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 24 грн 65 грн – сума заборгованості за відсотками, 4250 грн – сума заборгованості за відсотками за понадстрокове користування, 2142 грн 85 коп. – комісія за надання кредиту (а.с. 52).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно з вимогами ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).
Законом України "Про електронну комерцію" встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідачка взяті на себе зобов`язання за вказаними договорами не виконала, у передбачені у договорами строки кошти (суму позики) не повернула, внаслідок чого в неї виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із тіла кредиту в розмірі 6555 грн за кредитним договором № 119805536 і 8500 грн – за кредитним договором № 8774514, і вимога позивача в цій частині є доведеною та підлягає задоволенню.
Крім того, оскільки п. 2.2.4 кредитного договору № 8774514 визначено зобов`язання відповідачки щодо сплати комісії за надання кредиту, то суд дійшов висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 комісії у розмірі 2142 грн 85 копійок.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками суд зазначає таке.
За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного між фінансовою установою і відповідачем кредитного договору № 8774514 від 03 листопада 2024 року дана фінансова установа надала позичальнику суму позики, а відповідачка зобов`язувалася повернути надану позику в повному обсязі у визначений договором строк до 02 грудня 2024 року.
Пунктом 7 кредитного договору встановлено порядок здійснення пролонгації строку кредитування, а саме позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування або строку виплати кредиту, установлених цим договором (пролонгація) на підставі поданого до позикодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку користування позикою здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку кредитування відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника, якщо інше не визначено додатковою угодою. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку кредитування обираються позичальником самостійно під час ініціювання укладення додаткової угоди про продовження строку кредитування та визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами, а також відображаються позичальнику в особистому кабінеті. 
Основними засадами цивільного судочинства згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України є змагальність та диспозитивність. Принцип змагальності полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Принцип диспозитивності цивільного процесу полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.
Вказані норми кореспондуються зі ст. 81 ЦПК України, яка визначає обов`язок доказування і подання доказів. Згідно з вказаною нормою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до вимог ч. 1 і 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Статтею 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд вважає, що позивачем не надано належних і достатніх доказів на підтвердження того, що позичальницею було ініційовано продовження строку користування кредитом і зміну дати повернення суми кредиту, а тому підстав вважати, що відбулася пролонгація строку кредитування суд не вбачає.
Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування – 30 днів, тобто до 02 грудня 2024 року.
Згідно з розрахунком позивача, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 8774514 станом на 31 липня 2025 року становить 14917 грн 50 коп. і складається з 8500 грн – сума заборгованості за тілом кредиту, 24 грн 65 коп. – сума заборгованості за процентами, 4250 грн – сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування, 2142 грн 85 коп. – комісія за надання кредиту (а.с. 52).
Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування позикою включає періоди, які виходять за межі строку кредитування (30 днів, до 02 грудня 2024 року).
За таких обставин суд вважає, що відповідачка повинна була сплатити відсотки за кредитним договором № 8774514 від 03 листопада 2024 року в розмірі 24 грн 65 копійок. (8500 грн х 0,01 % х 30 днів).
Таким чином, суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "ЄАПБ" заборгованість за кредитним договором № 8774514 від 03 листопада 2024 року, з урахуванням заявлених позовних вимог, в розмірі 10667 грн 50 коп., з яких 8500 грн – сума заборгованості за тілом кредиту, 24 грн 65 коп. – сума заборгованості за відсотками, 2142 грн 85 коп. – комісія за надання кредиту.
Крім цього за умовами кредитного договору № 119805536 від 04 березня 2024 року, укладеного між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" і ОСОБА_1 , дана фінансова установа надала відповідачці суму кредиту, яку вона зобов`язувалась повернути в повному обсязі у визначений договором строк кредитування – 92 дні, до 04 червня 2024 року. 
Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування – 92 дні, до 04 червня 2024 року, а після закінчення строку дії договору у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.
За умовами укладеного між сторонами договору орієнтована загальна вартість кредиту складає 9080 грн 38 коп. і включає в себе: 6555 грн – суму кредиту, 1670 грн 38 коп. – проценти за користування кредитом, 855 грн – комісію за надання кредиту.
Суд вважає, що відповідачка повинна була сплатити кредитору відсотки за вказаним кредитним договором у розмірі 1670 грн 38 копійок.
Таким чином, оскільки відповідачка умови кредитного договору № 119805536 від 04 березня 2024 року належним чином не виконувала, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за вказаним договором у розмірі 8225 грн 38 коп., з яких 6555 грн – заборгованість за тілом кредиту, 1670 грн 38 коп. – заборгованість за відсотками. 
Всього з відповідачки необхідно стягнути заборгованість за договорами в розмірі 18892 грн 88 копійок. 
Оскільки позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" підлягає частковому задоволенню, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2179 грн 87 коп., виходячи з розрахунку: 18892 грн 88 коп. (розмір задоволених позовних вимог) х 3028 грн (сума сплаченого судового збору) : 26243 грн 61 коп. (розмір заявлених позовних вимог).
Керуючись ст. 207, 512, 514, 526, 549, 551, 610, 611, 626, 627, 628, 638, 1048-1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. 10-13, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № НОМЕР_2 у АТ "ТАСкомбанк") заборгованість: за кредитним договором № 119805536 від 04 березня 2024 року в розмірі 8225 (вісім тисяч двісті двадцять п`ять) гривень 38 копійок, за кредитним договором № 8774514 від 03 листопада 2024 року в розмірі 10667 (десять тисяч шістсот шістдесят сім) гривень 50 копійок, а всього стягнути заборгованість за договорами у загальному розмірі 18892 (вісімнадцять тисяч вісімсот дев`яносто дві) гривні 88 копійок.
В іншій частині в позові відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2179 (дві тисячі сто сімдесят дев`ять) гривень 87 копійок.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення суду складено 16 квітня 2026 року.

	 	
Головуючий - суддя	Геннадій СТАСЕНКО