справа № 278/918/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2026 року       м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Віктора Мокрецького, за участю секретаря Анастасії Юзюк, розглянув цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Силіна Наталя Володимирівна, про визнання недійсним наказу Головного Держгеокадастру у Житомирській області, договору купівлі-продажу та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, 

В С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ СПРАВИ
ОСОБА_4 звернулась з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у якому, з урахуванням уточнених вимог, просить суд: визнати недійним наказ Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області № 6-5191/14-17-СГ від 21 серпня 2017 року про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства (01.03) із земель сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 2,000 га з кадастровим номером 1822086800:04:000:0732, розташовану на території Житомирського району, за межами населених пунктів Станишівської об`єднаної територіальної громади (Станишівської сільської ради); визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 1822086800:04:000:0732, серія та номер: 589, виданий 29 квітня 2021 року, видавник: Силіна Н.В., приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу; скасувати рішення приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Силіної Н.В. про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та їх обтяжень, індексний номер 57938476 від 29 квітня 2021 року.
У обґрунтування заявленого ОСОБА_4 повідомила, що відповідно до рішення виконавчого комітету Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 115 від 13 березня 2000 року їй строком на 25 років з правом продовження виділено земельну ділянку площею 0,0500 га за номером АДРЕСА_1 для користування. Однак, позивачкою встановлено, що на виділену їй земельну ділянку накладається земельна ділянка з кадастровим номером 1822086800:04:000:372 площею 2 га, що на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області № 6-5191/14-17-СГ від 21 серпня 2017 року відведена у власність ОСОБА_2 .
Водночас, постановою Житомирського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року, яка залишена без змін постановою Верховного суду від 21 липня 2022 року, рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 11 листопада 2020 року по справі № 278/3424/18 скасовано й судом апеляційної інстанції вирішено задовольнити позов ОСОБА_4 та визнаний недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №6-5193/14-17-СГ від 21 серпня 2017 року про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,000 га, кадастровий номер 1822086800:04:000:0732, розташованої за межами населених пунктів Станишівської сільської ради Житомирського району, а також скасовано рішення приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Силіної С.В. про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та їх обмежень № 36869236 від 01 вересня 2017 року.
Однак, після завершення розгляду справи ОСОБА_4 виявлено, що нею в цивільній справі № 278/3424/18 допущена описка в написанні номеру наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, який належало скасувати за наслідками розгляду цієї цивільної справи. Зокрема, номер наказу позивачкою в прохальній частині позову вказано як «№ 6-5193/14-17-СГ» замість «№ 6-5191/14-17-СГ». Відтак, задля виправлення зазначеної описки ОСОБА_4 звернулася із відповідною заявою до Житомирського апеляційного суду, однак у її задоволенні апеляційним судом відмовлено у зв`язку з тим, що остання у позові просила скасувати саме наказ за № 6-5193/14-17-СГ, а тому в постанові апеляційного відсутня помилка в частині зазначення номеру оскаржуваного наказу.
Ураховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 зазначає, що розгляд цивільної справи № 278/3424/18 фактично не призвів до відновлення її порушеного права, оскільки рішенням суду за наслідками розгляду такої справи скасований наказ, яким права заявниці не порушувалися, а тому вона вимушена звернутися до суду з новим позовом.
Водночас, за час апеляційного та касаційного перегляду судового рішення в цивільній справі № 278/3424/18 ОСОБА_2 зміг відчужити належну йому земельну ділянку з кадастровим номером 1822086800:04:000:0732 на користь ОСОБА_3 , а тому останній теж має бути залученим до розгляду цієї справи в якості відповідача.

ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН
Ухвалою суду від 10 березня 2025 року в цій справі відкрито загальне позовне провадження.
Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, скориставшись своїм процесуальним правом, подало відзив на позовну заяву в якому заперечило проти позовних вимог ОСОБА_4 свою позицію останнє обґрунтувало тим, що доданий заявницею до матеріалів позову наказ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області № 6-5191/14-17-СГ від 21 серпня 2017 року є неналежним доказом, оскільки позивачкою не повідомлено яким чином такий доказ нею одержаний. Окрім цього, заявницею не долучено до матеріалів справи доказів на підтвердження факту членства у садово-городницькому кооперативі «Ветеран», а також відомостей стосовно дати вступу в кооператив та документів на підтвердження підстав користування заявницею спірною ділянкою, оскільки рішення органу місцевого самоврядування про передачу зазначеної земельної ділянки в користування ОСОБА_4 відсутнє. Поміж іншого, Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області зауважило, що позивачкою не надано жодних документів, які б свідчили про те, що передана їй у користування земельна ділянка накладається із землею, яка перебуває у приватній власності. Також відповідач зауважив, що на його переконання у цьому випадку належним способом захисту права є витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, а тому обраний ОСОБА_4 спосіб захисту її права є неефективним через це в задоволенні цього позову слід відмовити. 
Окрім цього, представником Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Горкушею М.А. до відзиву на позовну заяву долучено клопотання про застосування строків позовної давності, оскільки оскаржуваний наказ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області № 6-5191/14-17-СГ виданий у серпні 2017 року й ОСОБА_4 не повідомлено причин, які унеможливили її звернутися до суду із цим позовом вчасно.
Позивачка, у свою чергу, скерувала відповідь на відзив в якому підтримала свою позицію, викладену в позові. Окрім цього, остання зауважила, що у цьому випадку строк позовної давності не сплив, оскільки відповідно до приписів законодавства України такий строк був продовжений на час карантину, введеного в зв`язку з епідемію COVID-19, та на час введення в Україні воєнного стану. Разом із тим, представником позивачки адвокатом Ткачуком В.В. у межах цього провадження заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду із цим позовом. Зазначене клопотання мотивовано тим, що про порушення своїх прав ОСОБА_4 фактично дізналася у вересні 2024 року після того як відповідною ухвалою Житомирського апеляційного суду їй було відмовлено у внесенні виправлень до раніше згаданої постанови цього суду.
11 вересня 2025 року підготовчий розгляд справи був завершений і справа призначена до судового розгляду по суті.
Позивачка ОСОБА_4 та її представник адвокат Ткачук В.В. підтримали позов з підстав, викладених у ньому. Представник Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Горкуша М.А. проти цього позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Окрім цього, останній повідомив суд про те, що фактично одним із предметів розгляду цивільної справи № 278/3424/18 був наказ Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області № 6-5191/14-17-СГ від 21 серпня 2017 року. Від третьої особи приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Силіної Н.В. на адресу суду надійшло клопотання про здійснення судового розгляду справи за її відсутності. Причини неявки відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суду невідомі, хоча останні завчасно та належним чином були повідомлені про дату, час й місце судового розгляду справи.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ
13 березня 2000 року виконавчий комітет Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області рішенням № 115 вирішив виділити ОСОБА_4 , як гроднику товариства «ВЕТЕРАН», із земель запасу земельну ділянку для ведення городництва площею 0,0500 га в тимчасове користування на умовах оренди строком на 25 років з правом продовження в межах міста Житомира в районі біля м`ясо комбінату (а.с. 24-25).
На підстав цього рішення між ОСОБА_4 та Станишівською сільською радою Житомирського району Житомирської області 14 березня 2000 року укладений відповідний договір на право тимчасового користування землею (а.с. 26-27)
21 серпня 2017 року Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області виданий наказ № 6-5191/14-17-СГ згідно з яким затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства громадянину ОСОБА_2 на території Житомирського району за межами населених пунктів Станишівської об`єднаної територіальної громади, а також надано останньому у власність земельну ділянку загальною площею 2,0000 га (кадастровий номер 1822086800:04:000:0732) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Житомирського району за межами населених пунктів Станишівської об`єднаної територіальної громади (а.с. 23).
11 листопада 2020 року рішенням Житомирського районного суду Житомирської області по справі № 278/3424/18 ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні її позову про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області № 6-5193/14-17-СГ від 21 серпня 2017 року про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,000 га., кадастровий номер 1822086800:04:000:0732, розташованої за межами населеного Станишівської сільської ради Житомирського району та про скасування рішення приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Силіної С.В. про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та їх обмежень № 36869236 від 01 вересня 2017 року (а.с. 17-19).
29 квітня 2021 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Силіною Н.В., продав ОСОБА_3 земельну ділянку з кадастровим номером 1822086800:04:000:0732 загальною площею 2 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в Станишівській об`єднаній територіальній громаді Житомирського району Житомирської області. Цей договір зареєстрований в реєстрі за № 589 (а.с. 157-158).
Того ж дня вказаним приватним нотаріусом до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені відповідні відомості про право власності ОСОБА_3 на зазначену земельну ділянку (а.с. 20-22).
Із висновку експертів за результатами проведення комісійної судової земельно-технічної експертизи № 325/09-2021 від 27 вересня 2021 року вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 1822086800:04:000:0732 площею 2,0000 га, яка на підставі наказу Головного управлінням Держгеокадастру у Житомирській області від 21 серпня 2017 року № 6-5191/14-17-СГ передана ОСОБА_2 , та земельна ділянка, яка перебуває в довгостроковому користуванні ОСОБА_4 на підставі договору від 14 березня 2000 року, частково накладаються та мають площу накладення 0,04684 га (а.с. 233-242).
02 листопада 2021 року постановою Житомирського апеляційного суду по справі № 278/3424/18 рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 11 листопада 2020 року в цій справі скасовано та ухвалено нове судове рішення про повне задоволення позовних вимог ОСОБА_4 (а.с. 13-16).
21 липня 2022 року постановою Верховного Суду зазначена постанова Житомирського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року залишена без змін (а.с. 7-12).
25 вересня 2024 року ухвалою Житомирського апеляційного суду по справі № 278/3424/18 заяву ОСОБА_4 про виправлення описки в постанові суду від 02 листопада 2021 року задоволено частково, внесено виправлення в частині написання прізвища приватного нотаріуса, яка здійснила реєстрацію права власності ОСОБА_2 та відмовлено у внесенні виправлень у номер наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на підставі якого ОСОБА_2 набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1822086800:04:000:0732 площею 2,0000 га. Зазначене рішення суду в частині відмови у виправленні номеру наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області мотивовано тим, що ОСОБА_4 у своєму позові просила суд скасувати наказ з номером «№ 6-5193/14-17-СГ» від 21 серпня 2017 року, а не наказ з номером «№ 6-5191/14-17-СГ» й через це апеляційний суд здійснив розгляд цієї справи саме в межах позовних вимог останньої (а.с. 28-29).

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА СУДОВА ПРАКТИКА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Згідно з п.п. в, г та д ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання угоди недійсною;  визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів.
Приписи ст. 154 ЗК України вказують на те, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов`язки чи обмеження.  Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування несуть відповідальність за шкоду, заподіяну їх неправомірним втручанням у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою.
Норма ч. 1 ст. 155 ЗК України передбачає, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямовані на забезпечення визнання та захисту державою таких прав врегульовуються положеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
За правилами п.п. 1 та 14 ч. 1 ст. 27 цього Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться, зокрема, на підставі: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.
Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
У ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Приписи ч.ч. 1 та 2 ст. 203 ЦК України передбачають, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
За правилами ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Положення ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачають, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою -третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Своєю чергою, у п. 11 постанови від 20 червня 2023 року по справі № 633/408/18 Велика Палат Верховного Суду наголошувала на тому, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Як правило, суб`єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу. Такий спосіб здебільшого випливає із суті правового регулювання відповідних спірних правовідносин.
Водночас, у постанові Верховного Суду від 02 серпня 2023 року по справі № 917/1598/17 викладений правовий висновок згідно з яким аналіз положень статті 387 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що у наведеній нормі йдеться про право власника на віндикаційний позов, тобто позов власника, який не володіє, до невласника, який незаконно володіє майном, про вилучення цього майна в натурі.
Віндикаційний позов належить до речово-правових способів захисту; захищає право власності в цілому, оскільки він пред`являється у тих випадках, коли порушено права володіння, користування та розпорядження одночасно.
Сторонами у віндикаційному позові є власник речі, який не лише позбавлений можливості користуватися і розпоряджатися річчю, але вже й фактично нею не володіє, та незаконний фактичний володілець речі (як добросовісний, так і недобросовісний).

V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ
Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами законодавства, якими врегульовані зазначені правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке.
Щодо визнання недійним наказу Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області № 6-5191/14-17-СГ від 21 серпня 2017 року суд зазначає, що він не досліджує обставини справи в цій частині позовних вимог та не надає їм правової оцінки, оскільки постановами Житомирського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року та Верховного Суду від 21 липня 2022 року по справі № 278/3424/18 вже встановлена протиправність наказу Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області № 6-5191/14-17-СГ від 21 серпня 2017 року.
Окрім цього, представник Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області не оспорює те, що одним із предметів розгляду цивільної справи № 278/3424/18 було визнання недійним наказу Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області № 6-5191/14-17-СГ від 21 серпня 2017 року.
Таким чином, судом достовірно встановлено, що скасований постановою апеляційного суду наказ Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області від 21 серпня 2017 року № 6-5193/14-17-СГ є наказом цього ж управління № 6-5191/14-17-СГ.
Щодо позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу недійсним від 29 квітня 2021 року недійсним з подальшим скасуванням рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку.
Також судом установлено, що під час апеляційного перегляду рішення суду по справі № 278/3424/18 ОСОБА_2 зміг відчужити спірну земельну ділянку з кадастровим номером 1822086800:04:000:0732 на користь ОСОБА_3 . Однак, раніше згаданою постановою Житомирського апеляційного суду встановлено, що ОСОБА_2 набув право власності на цю земельну ділянку на підставі протиправного наказу Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області, тобто незаконно, а отже не мав необхідного обсягу прав на цю ділянку для її подальшого відчуження на користь ОСОБА_3 . 
Відтак, в силу положень ч. 1 ст. 215 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 1822086800:04:000:0732, від 29 квітня 2021 року за номером 589 належить визнати недійсним, а рішення приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Силіної Н.В. про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на цю земельну ділянку скасувати.
Щодо питання строків позовної давності.
За правилами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Законом України № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, зокрема, доповнений пунктом 12 в наступній редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Водночас, відповідно до постанов Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року та № 651 від 27 червня 2023 року карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 діяв на території України з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року.
Разом з тим, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні з 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року введений воєнний стан, який триває і досі.
У подальшому, Законом України № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року Прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 19 відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Згодом, Законом України № 4434-ІХ «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14 травня 2025 року, який набув чинності 04 вересня 2025 року, зазначений пункт виключений із Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Тобто у період з 12 березня 2020 року по 04 вересня 2025 року на підставі вищевказаних нормативно-правових актів строки позовної давності в Україні були зупинені.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що фактично про порушення свого права ОСОБА_4 дізналася після постановлення Житомирським апеляційним судом 25 вересня 2024 року ухвали про відмову у внесенні виправлень в постанову цього ж суду від 02 листопада 2021 року в частині зазначення правильного номеру оскаржуваного наказу.
Водночас, цей позов ОСОБА_4 заявила 25 лютого 2025 року, тобто без пропуску строків позовної давності.
Ураховуючи викладене, суд відмовляє представнику Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області Горкуші М.А. у застосуванні строків позовної давності в цій справі, а також представнику позивачки адвокату Ткачуку В.В. в поновленні таких строків, оскільки ОСОБА_4 зазначені строки не порушені.
Щодо неефективності обраного ОСОБА_4 способу захисту її права.
Як зазначалося судом вище у постанові Верховного Суду від 02 серпня 2023 року по справі № 917/1598/17 викладений правовий висновок згідно з яким сторонами у віндикаційному позові є власник речі, який не лише позбавлений можливості користуватися і розпоряджатися річчю, але вже й фактично нею не володіє, та незаконний фактичний володілець речі (як добросовісний, так і недобросовісний).
Водночас, суд звертає увагу Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області на те, що ОСОБА_4 не є власником спірної земельної ділянки, а є лише її користувачем. Відтак, в силу вищевикладеної позиції Верховного Суду остання не наділена правом звернення до ОСОБА_3 з віндикаційним позовом. Ураховуючи зазначене суд вказує, що на його переконання обраний ОСОБА_4 спосіб захисту її права у цьому випадку є ефективним.

VІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ
На підставі приписів ст. 141 ЦПК України, а також з урахуванням того, що ОСОБА_4 є особою з інвалідністю І групи, а отже в силу п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, з відповідачів на користь держави в дольовому порядку підлягає до стягнення судовий збір в сумі по 1 211,20 грн з кожного.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, 

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.
Визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області № 6-5191/14-17-СГ від 21 серпня 2017 року про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства (01.03) із земель сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 2,000 га з кадастровим номером 1822086800:04:000:0732, розташовану на території Житомирського району, за межами населених пунктів Станишівської об`єднаної територіальної громади (Станишівської сільської ради).
Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 1822086800:04:000:0732, серія та номер: 589, виданий 29 квітня 2021 року, видавник: Силіна Н.В., приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу.
Скасувати рішення приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Силіної Н.В. про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та їх обтяжень, індексний номер 57938476 від 29 квітня 2021 року.
Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (вул. Довженка, 45, м. Житомир, код ЄДРПОУ 39765513) на користь держави судовий збір в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять гривень) 20 копійок.
Стягнути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання відома адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , код платника податків НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять гривень) 20 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , код платника податків НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять гривень) 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений 22 квітня 2026 року.

Суддя          Віктор Мокрецький