521/10569/23
1-кп/521/587/26 
ВИРОК
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
ВСТУПНА ЧАСТИНА:

Дата і місце постановлення вироку:
13 березня 2026 року, м. Одеса.
Назва та склад суду, секретар судового засідання:
Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 
Найменування (номер) кримінального провадження:
Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12022163470000828 від 11.12.2022 року.
Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання, заняття, освіта, сімейний стан та інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи:
ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Республіки Молдова, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштований, з середньою освітою, не одружений;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець Республіки Молдова, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштований, з середньою технічною освітою, не одружений.
Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа:
Кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 187 КК України.
Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
Прокурор – ОСОБА_6 , обвинувачені – ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , захисники – ОСОБА_7 , ОСОБА_8 

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення:
Не пізніше середини грудня 2022 року, ОСОБА_3 вступив у змову з ОСОБА_5 , щодо заволодіння майном ОСОБА_9 .
Після чого, 31.01.2023 року, приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , прибули на перетин вулиць Скісна, Комітетська та Степова у м. Одеса, для встановлення маршруту руху потерпілого.
Надалі, ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , 09.02.2023 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, прибули на вул. Степова у м. Одеса, де очікували потерпілого.
Після чого, ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , 09.02.2023 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Степова, 9, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, підійшли до потерпілого ОСОБА_9 , оточивши його з переду та ззаду, після чого ОСОБА_3 наніс близько 4 ударів в область голови та тулубу, а ОСОБА_5 наніс один удар в область підборіддя та демонструючи наявний у нього пістолет «Carrera GTR 77» з № НОМЕР_1 , вихопив у потерпілого сумку, в якій знаходились грошові кошти у сумі 1000 доларів США, чим відкрито заволоділи майном ОСОБА_9 , однак були затримані співробітниками правоохоронних органів.
Крім того, 09.02.2023 року, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, з мотивів незаконного носіння вогнепальної зброї, носив з собою пістолет «Carrera GTR 77» з № НОМЕР_1 , який виготовлений шляхом переробки саморобним способом та є корткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю, до моменту затримання 09.02.2023 року.
Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_5 :
Частина 1 ст. 263 КК України– носіння вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу.
Частина 4 ст. 187 КК України – напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб. 
Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 :
Частина 4 ст. 187 КК України – напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів:
Суд з`ясував обставини та перевіряв їх іншими доказами, шляхом дослідження допиту осіб, документів, наданих сторонами, відповідно до яких:
- обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду провину у скоєнні кримінального правопорушення не визнавав. Відповідно до ст. 330 КПК України, обвинувачений ОСОБА_3 ухвалою суду, постановленою в порядку п.5 ч.1 ст. 108 КПК України, 17.10.2025 року був видалений на весь час судового розгляду;
- обвинувачений ОСОБА_5 під час судового розгляду провину у скоєнні кримінального правопорушення не визнавав. Відповідно до ст. 330 КПК України, обвинувачений ОСОБА_5 ухвалою суду, постановленою в порядку п.5 ч.1 ст. 108 КПК України, 17.10.2025 року був видалений на весь час судового розгляду;
- допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 показав, що він в 2023 році працював в житловому комплексі, виконував роботи пов`язані з ремонтом, отримуючи близько 800-900 доларів США на місяць. Також з 2021 року періодично працював на вул. Варненська у м. Одеса, де отримував за виконану роботу кошти у сумі 2000 доларів США, з яких десь 700 доларів США була винагорода. У той день, в 2023 році (на прікінці зими) він пересувався на автомобілі свого знайомого. Коли він знаходився за площі Михайлівська у м. Одеса та вийшов з сумкою з автомобіля на нього ззаду вчинили напад. Він відчув, як у нього намагаються стягнути сумку. Під час нападу його штовхнули, він повернувся боком та побачив людину, яка тримає пістолет та другу людину, яка хватається за сумку. Вони забрали сумку та він намагався побігти за ними, але побачив як їх затримують співробітники поліції. Надалі він повідомив співробітникам поліції, що на нього було вчинено розбійний напад. За декілька днів до цих подій він бачив схожих на обвинувачених осіб та звернувся до поліції, так як бачив підозрілих осіб. В інших кримінальних провадженнях теж був потерпілим.;
- допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що він працює в СБУ та на момент подій працював там. Відомості до ЄРДР були внесені на підставі заяви потерпілого. Оперативне супроводження здійснювалося на підставі доручення слідчого. Свідком відібрання заяви у потерпілого він не був. Він займається затриманням, оперативним супроводженням кримінального провадження. Познайомився з потерпілим після внесення відомостей до ЄРДР. Відомості внесли 11.12.2022 року. Не можливо розкривати методи дії оперативних співробітників. Наразі в мобільному телефоні номера телефону ОСОБА_9 немає. Вказівки до участі в контролі потерпілому не надавав. Є контроль за вчиненням злочину та є технічні співробітники, які забезпечують проведення. Щодо осіб, які провокували обвинувачених у скоєнні злочину йому не відомо. У той день потерпілий ОСОБА_9 вийшов з машини, біля вул. Степова та направився в бік житлового комплексу «Прохоровський квартал», після чого обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_3 підбігли до нього та почали виривати сумку, у ОСОБА_5 в руці був предмет, схожий на пістолет, яким він погрожував. Обвинувачені били потерпілого по обличчю, після того як вдалося заволодіти його сумкою, вони побігли та були затримані. В день контролю з потерпілим зустрілися на площі, після затримання. До затримання з потерпілим спілкувалися технічні співробітники. Спільні групи в мобільних месенджерах не створювали. Разом з ним в автомобілі був співробітник ОСОБА_11 . ОСОБА_12 йому не відома. Хто залучав понятих він не знає. Пістолет був у ОСОБА_5 ОСОБА_3 бив потерпілого по обличчю. На обвинувачених до затримання та після затримання не впливали щодо скоєння злочину. Місця перебування потерпілого не передавав їм;
- допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що він працює оперуповноваженим в СБУ та на момент подій працював в СБУ. По дорученню прокурора та контролю за вчиненням злочину працював за кримінальним провадженням, так як була інформація. В той день вони виїхали на місце події. Десь о 17 годині туди під`їхав автомобіль Toyota Rav 4 та припаркувався біля площі на кругу, з нього вийшов ОСОБА_9 з рюкзаком. Потерпілий зачинив автомобіль та перейшов дорогу, до нього підійшли дві особи та почали вихвачувати рюкзак. У одного з них в руці був пістолет. Потерпілий тримався з сумку. Двоє нападників почали завдавати ударів потерпілому по обличчю. Після цього потерпілий відпустив сумку та нападники побігли в бік площі, один з них зіштовхнувся з автомобілем. Він зі співробітниками почали затримувати цих осіб. Пістолет був у ОСОБА_5 , сумку забрав також він. Ці матеріали супроводжував відділ в якому він працює. З іншими учасниками кримінального провадження знайомий не був. З потерпілим ОСОБА_9 познайомився після затримання. В постанові контролю за вчиненням злочину було зазначено, що ймовірно причетні ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . В нього на телефоні спільних груп в месенджерах не було. З обвинуваченими до затримання не спілкувався. До нападу приїхали приблизно за годину;
- допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що на момент подій вона навчалася в ОНЮА. До подій ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не знала. В січні, лютому 2023 року в поліції ще не працювала. 09 лютого 2023 року, приблизно о 5 годині вечора, за адресою м. Одеса, вул. Степова, вона була зі своєю подругою. Вони перебуваючи на вулиці побачили, як двоє невідомих осіб підбігли до іншого чоловіка. Спочатку вони намагалися забрати рюкзак, потім наносили удари по обличчю, згодом один з нападників дістав пістолет. Потім вони вирвали рюкзак. Від подій знаходилася на відстані 15-20 метрів. Після того як вирвали рюкзак, двоє чоловіків направились в бік кругу, а потерпілий побіг за ними. Коли особи бігли, то вони натрапили на автомобіль та їх затримали. Після затримання до них підійшли співробітники та повідомили, що відбувалося;
- допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що вона навчається в ОНЮА, до подій обвинувачених та потерпілого не знала. У той день проводився огляд місця події, в районі кола. До неї підійшов співробітник поліції та спитав, чи може вона прийняти участь. Огляд місця події відбувався за участю експерта криміналіста. Він збирав відбитки пальців. Під час огляду вилучили зброю, а саме пістолет, також рукавички на ніж;
- відомості щодо кримінального правопорушення були внесені до ЄРДР (витяг з ЄРДР за №12022163470000828);
- ОСОБА_9 звернувся з заявою до відділення поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, відомості за якою були внесені до ЄРДР за №12022163470000828 (заява ОСОБА_9 );
- ОСОБА_9 надав дозвіл на проведення щодо нього НСРД, передбачених ст.ст. 260, 269 КПК України за кримінальним провадженням, внесеним до ЄРДР за №12022163470000828 (заява ОСОБА_9 );
- грошові кошти номіналом по 100 доларів США в кількості 10 купюр, загальною сумою 1000 доларів США, з серійними номерами CF44416518A, KF19275330D, AB13533707Y, HB27102034I, KF27449820A, KF27449868A, HB25739268P, KF63684364D, KB56625961C, FL60589835C, були ідентифіковані, оглянуті та видані ОСОБА_9 (довідка щодо походження та отримання грошових коштів для проведення НСРД-контролю за вчиненням злочину у формі «спеціального слідчого експерименту»; протокол ідентифікації грошових коштів від 09.02.2023 року; протокол огляду і вручення грошових коштів від 09.02.2023 року);
- у ОСОБА_9 було виявлене тілесне ушкодження у вигляді садно на підборідді зліва. Дане ушкодження виникло від дії тупого твердого предмета (предметів), індивідуальні особливості яких в ушкодженні не відобразились. Такими тупими предметами могли бути руки, ноги. Вказане ушкодження утворилося незадовго до звернення ОСОБА_9 у спеціалізований лікувальний заклад (КНП «МКЛ №1» ОМР), і таким чином, могло бути заподіяне у строк вказаний у постанові про призначення експертизи – 09.02.2023 року. Дане ушкодження має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм, згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень (висновок експерта №215);
- 09.02.2023 року було проведено огляд місця події за адресою: м. Одеса, вул. Степова, 9, під час якого виявлено та вилучено пістолет «Carrera GTR 77» з № НОМЕР_2 » з 5 набоями 9 мм. в магазині, розкладний ніж, чоловічі шкіряні рукавички чорного кольору, чоловічі тряпчані рукавички чорного кольору, які визнані речовими доказами та на які було накладено арешт. Чоловічі шкіряні рукавички чорного кольору, чоловічі тряпчані рукавички чорного кольору в подальшому були оглянуті (протокол огляду місця події від 09.02.2023 року; постанова про визнання речових доказів від 09.02.2023 року; ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 21.02.2023 року про накладення арешту; протокол огляду предмета від 21.04.2023 року);
- 09.02.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук, в результаті якого виявлено та вилучено мобільний телефон Umidigi, ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 з сім карткою з абонентським номером НОМЕР_5 , мобільний телефон Айфон 6s, ІМЕІ: НОМЕР_6 з сім карткою з абонентським номером НОМЕР_7 , які визнані речовими доказами та на які 10.02.2023 року було накладено арешт (ухвала слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 14.02.2023 року про проведення обшуку; протокол обшуку від 09.02.2023 року; постанова про визнання речових доказів від 10.02.2023 року; ухвала слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 10.02.2023 року про накладення арешту);
- оглянуто мобільні телефони Umidigi та Айфон 6s, відповідно до листування в яких вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 домовляються про скоєння кримінального правопорушення, а саме з такого тексту (мовою оригіналу): «нужен ты есть набой хороший по гоп стопу. 10ка зелени. Там очкарик будет выходить от проститутки его надо встретить и все в дамках. Поможешь?», «та там я буду ты на подхвате если тот повалит бороться если не потяну. Стащиш. С меня и дальше я опять» (протокол огляду предмета від 21.04.2023 року);
- слід пальця руки розмірами 20х28мм. на відрізку прозорої липкої стрічки розмірами 35х40мм., що був виявлений та вилучений в ході огляду місця події за адресою: м. Одеса, вул. Степова, 9, - придатний для ідентифікації за ним особи. Слід пальця руки розмірами 20х28мм. на відрізку прозорої липкої стрічки розмірами 35х40мм., залишений великим пальцем правої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (висновок експерта №СЕ-19/116-23/2305-Д від 16.02.2023 року);
- наданий на дослідження пістолет є короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю – самозарядним пістолетом моделі «Carrera GTR 77» з № НОМЕР_2 » на правій стороні патронника ствола пістолета, з № НОМЕР_1 на правій стороні кожуха-затвора пістолета, калібру 9 мм Р.А. Наданий пістолет виготовлений шляхом переробки саморобним способом стартового пістолета моделі «Carrera GTR 77» з № НОМЕР_2 » на правій стороні патронника ствола пістолета, з № НОМЕР_1 на правій стороні кожуха-затвора пістолета, калібру 9 мм Р.А.К., виробництва компанії «Carrera Arms LTD.», Туреччина. У конструкцію наданого пістолета внесено зміни: зі ствола пістолета було видалено захисний елемент, який би перешкоджав проведенню пострілів кульовими чи шротовими патронами та заглушений газовідвідний отвір. Наданий пістолет придатний до проведення пострілів способом роздільного спорядження (з використанням шумових (холостих) патронів калібру 9мм Р.А.К. та картечі діаметром 6,2 мм.), у тому числі патронами кал. 9 мм Р.А., наданими на дослідження. Надані на дослідження п`ять патронів, являються бойовими припасами – пістолетними патронами калібру 9 мм Р.А. За своїми розмірно-конструктивними характеристиками надані патрони придатні для проведення пострілів з травматичних пістолетів калібру 9 мм Р.А.: Гарант С27, ПМР, ПСМ-Р, Вій, Перемога, Ерма-55Р, Форт-12Р, Форт-17Р тощо та деяких модифікацій травматичних револьверів відповідного калібру. Надані патрони придатні до проведення пострілів, у тому числі з наданого на дослідження самозарядного пістолета моделі «Carrera GTR 77» з № НОМЕР_2 » на правій стороні патронника ствола пістолета, з № НОМЕР_1 на правій стороні кожуха-затвора пістолета, калібру 9 мм Р.А. Два патрона (патрони з маркуванням «РИСЬ 9 mm Р.А.»), виготовлені промисловим способом. Три патрона (патрони з маркуванням «GECO .223 Rem») виготовлені саморобним способом з використанням елементів промислового виробництва: капсулів, укорочених саморобним способом гільз мисливських патронів калібру «.223 Rem» виробництва німецької фірми «GECO» або укорочених саморобним способом капсульованих гільз таких патронів, виходячи з маркувальних позначень, пороху та куль сферичної форми, виготовлених з твердого полімерного матеріалу (висновок експерта №СЕ-19/116-23/2222-БЛ від 27.03.2023 року);
- наданий на дослідження ніж до категорії холодної зброї не відноситься. Наданий на дослідження ніж є складним ножем, різновидом виробів господарсько-побутового призначення. Наданий на дослідження ніж виготовлений промисловим способом (висновок експерта №СЕ-19/116-23/2200-ХЗ від 16.02.2023 року);
- короткоствольна вогнепальна зброя – самозарядний пістолет моделі «Carrera GTR 77» з № НОМЕР_2 », 5 стріляних гільз (які були відстріляні при проведенні експертного дослідження), марлевий тампон та контрольований зразок марлі – передані для зберігання до камери схову відділу поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області (постанова про визначення місця зберігання речових доказів від 21.04.2023 року; квитанція №000016);
- 09.02.2023 року було затримано ОСОБА_5 та 10.02.2023 року у відношенні нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який 05.04.2023 року було продовжено. Також, під час затримання ОСОБА_5 було вилучено мобільний телефон realme C21Y, IMEI1: НОМЕР_8 , ІМЕІ2: НОМЕР_9 з сім-картою НОМЕР_10 , в чохлі чорного кольору, чоловіча сумка, чорного кольору, шкіряна, на якій наявний напис «Calvin Klein Jeans», всередині якої знаходилась баночка жуйок «Orbit» з жувальними гумками, коробка картонна з написом Nescafe Dolce Gusto barista», в якій міститься 15 капсул для кави, павербанк сріблястого кольору «Xiaomi» 1600 mah, грошові кошти у сумі 1000 доларів США, а саме 10 купюр номіналом 100 доларів США, серія та номер: CF44416518A, KF19275330D, AB13533707Y, HB27102034I, KF27449820A, KF27449868A, HB25739268P, KF63684364D, KB56625961C, FL60589835C, сік «Вінні» персик. Крім того, під час особистого обшуку ОСОБА_5 було виявлено та вилучено банківську картку банку «Агропромбанк» № НОМЕР_11 , банківську картку банку «А-Банк» № НОМЕР_12 , банківську картку банку «monobank» № НОМЕР_13 , банківську картку банку «Райфайзен банк» № НОМЕР_14 . Вилучені у ОСОБА_5 речі були оглянуті та на них було накладено арешт (протокол затримання особи від 09.02.2023 року; ухвала слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 10.02.2023 року про обрання запобіжного заходу; ухвала слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 05.04.2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу; постанова про визнання речових доказів від 10.02.2023 року; ухвала слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 13.02.2023 року про накладення арешту; протоколи огляду від 21.04.2023 року; постанова про визначення місця зберігання речових доказів; квитанція №001351);
- 09.02.2023 року було затримано ОСОБА_3 та 10.02.2023 року у відношенні нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який 05.04.2023 року було продовжено. Під час затримання ОСОБА_3 у нього було вилучено 1 купюру номіналом 200 гривень та 1 купюру номіналом 5 гривень, на які 13.02.2023 року було накладено арешт (протокол затримання особи від 09.02.2023 року; постанова про визнання речових доказів від 10.02.2023 року; ухвала слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 13.02.2023 року про накладення арешту);
- при огляді мобільного телефону realme C21Y, вилученого у ОСОБА_5 вбачається наявність фотознімку потерпілого ОСОБА_9 , пістолета та ножа (протокол огляду від 21.04.2023 року);
- відтворено у судовому засіданні фотокартки, відповідно до яких 31.01.2023 року о 12 годині 25 хвилин ОСОБА_5 разом з ОСОБА_3 приїхали на зупинку по вул. Степова у м. Одеса. Після чого, о 12 годині 37 хвилин, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_3 , прийшли на кут вул. Степова та вул. Комітетська, де знаходиться круговий рух автотранспорту. Протягом однієї години вони розглядали поруч розташовані двори будинків, дивились оточення та ймовірні маршрути руху. Заходили у прохідний двір будинку АДРЕСА_2 . О 15 годині 52 хвилини ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_3 та вони пройшли на вул. Степова у м. Одеса, де протягом 10 хвилин, ретельно вивчали оточення. Після чого, о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_3 по вул. Степовій у м. Одеса пішли на Михайлівську прощу, спілкуючись між собою та вивчаючи оточення, після чого сіли у під`їхавше маршрутне таксі №191 та поїхали (постанова про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 30.01.2023 року; протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 27.03.2023 року; клопотання про надання дозволу на проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 26.12.2022 року; ухвала слідчого судді Одеського апеляційного суду від 28.12.2022 року; протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії – спостереження за особою у публічно доступних місцях з використанням відеозапису, фотографування та спеціальних технічних засобів для спостереження від 27.03.2023 року);
- відтворено у судовому засіданні відеозапис та аудіозапис, відповідно до яких 09.02.2023 року, о 17 годині 25 хвилин ОСОБА_5 разом з ОСОБА_3 були зафіксовані на території Михайлівського скверу. О 17 годині 22 хвилини, ОСОБА_5 разом з чоловіком прийшли на вул. Степова та зупинились, вивчаючи оточення. Після чого прослідували у напрямку вул. Дальницька, озираючись та ретельно вивчаючи оточення, зупинилися біля адреси (вул. Степова, 8). О 17 годині 25 хвилин до адреси вул. Степова, 8, під`їхав автомобіль «Toyota», сірого кольору, НОМЕР_15 , з за керма вийшов чоловік ( ОСОБА_9 ), одягнув сумку через плече чорного кольору, середнього розміру, після чого пішов у напрямку вул. Комітетська. О 17 годині 28 хвилин, ОСОБА_5 тримаючи у правій руці пістолет, разом з ОСОБА_3 , наздогнали водія автомобіля «Toyota», сірого кольору, НОМЕР_15 , ОСОБА_9 та разом почали завдавати тілесних ушкоджень по обличчю та тілу погрожуючи пістолетом, після чого ОСОБА_5 зірвав сумку з плеча ОСОБА_9 і разом з ОСОБА_3 побігли в напрямку Михайлівського скверу. О 17 годині 35 хвилин учасники події були затримані співробітниками з відділу ГВ ЗНД УСБУ в Одеській області. Під час заволодіння майном ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 казали йому віддати сумку (постанова про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 30.01.2023 року; протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 27.03.2023 року; клопотання про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 07.02.2023 року; ухвала слідчого судді Одеського апеляційного суду від 08.02.2023 року; протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії – спостереження за особою у публічно доступних місцях з використанням відеозапису, фотографування та спеціальних технічних засобів для спостереження від 27.03.2023 року; протокол за результатами проведення негласного слідчого (розшукового) заходу за кримінальним провадженням №12022163470000828);
- отримано дозвіл на зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, а саме номеру мобільного телефону яким користувався ОСОБА_5 (клопотання про надання дозволу на проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 13.01.2023 року; ухвала слідчого судді Одеського апеляційного суду від 17.01.2023 року);
- обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий (вимоги від 24.02.2023 року, 12.03.2024 року); на обліку в КНП «ООМЦПЗ» та КУ «ООМЦПЗ» не перебуває (довідка);
- обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий (вимоги від 22.02.2023 року та від 12.03.2024 року); на обліку в КНП «ООМЦПЗ» та КУ «ООМЦПЗ» не значиться (запити, довідки).
Інших доказів сторони не надавали. В судовому засіданні сторона захисту заявила клопотання про визнання доказів недопустимими.
Так, сторона захисту посилається на недопустимість протоколу обшуку, у зв`язку з тим, що обшук був проведений без ухвали слідчого судді та в подальшому, відповідно до ч.3 ст. 233 КПК України проведений обшук не підлягав узаконенню, так як не було підстав, які передбачені КПК України для узаконення вказаної дії.
Відповідно до ч.1 ст. 8 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
Відповідно до ч.2 ст. 8 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Так, на національному рівні кримінальним процесуальним законом передбачений порядок проникнення до житла чи іншого володіння особи.
Відповідно до ч.1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч.3 ст. 233 КПК України.
Відповідно до ч.3 ст. 233 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку.
Крім того, необхідно зазначити, що відповідно до ч.3 ст. 30 Конституції України у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження вбачається, що 09.02.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 14.02.2023 року про проведення обшуку, відповідно до ч.3 ст. 233 КПК України, було перевірено, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.
Відповідно до постанови Верховного Суду по справі №466/525/22 від 07.10.2024 року вбачається, що ОП ККС ВС виходить із того, що проникнення до житла чи іншого володіння особи є альтернативою попередньому отриманню ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук у ситуаціях, коли існують обґрунтовані побоювання, що за цей час майно буде знищено в разі дотримання ординарного порядку. Необхідність віднайти і вилучити об`єкти, які можуть бути речовими доказами, в контексті ч.3 ст. 233 КПК є виправданою, якщо існують обґрунтовані підстави до припущення про наявність реальної загрози знищення майна.
У клопотанні, доданих матеріалах, в ухвалі слідчого судді, постановленій post factum, має йтися про мету (намагання, прагнення) зберегти речові докази від прогнозованої втрати, за наявності обґрунтованого припущення про існування реальної загрози їх знищення. У клопотанні про надання дозволу на обшук у порядку ч.3 ст. 233 КПК, доданих матеріалах, має бути вказано, які саме обставини до моменту проникнення свідчили, що дотримання ординарного порядку може спричинити втрату майна, що існує реальна конкретна загроза такої втрати, знищення, зазначено, чому загроза небезпідставно сприймається як реальна.
Відповідно до ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 14.02.2023 року вбачається, що обшук було проведено у зв`язку з тим, що в органу досудового розслідування були підстави вважати, що майно може бути знищене. При цьому, відповідно до ухвали про обшук вбачається, що за місцем проведення обшуку, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , може бути інша особа, на яке зареєстровано вказане майно, а саме ОСОБА_14 . Таким чином вбачається, що в органу досудового розслідування були підстави вважати, що вилучене під час обшуку майно, могло бути знищене та відповідно до ч.3 ст. 233 КПК України, були підстави для проникнення до житла. За наявності вказаних обставин, навіть у разі недостатньої мотивації (на думку сторони захисту) рішення слідчого судді відсутні підстави стверджувати про незаконність обшуку. На підставі вищевикладеного суд вважає за необхідне в задоволенні клопотання сторони захисту щодо недопустимості доказу, а саме протоколу обшуку від 09.02.2023 року – відмовити. 
Щодо посилання сторони захисту про недопустимість доказів, а саме ухвал слідчого судді Одеського апеляційного суду та протоколів НСРД, які не були відкриті стороні захисту, то необхідно зазначити наступне.
Відповідно до ухвали слідчого судді Одеського апеляційного суду від 28.12.2022 року та протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії – спостереження за особою у публічно доступних місцях з використанням відеозапису, фотографування та спеціальних технічних засобів для спостереження від 27.03.2023 року вбачається, що вони були розсекречені 25.05.2023 року та 20.04.2023 року.
Крім того, відповідно до ухвали слідчого судді Одеського апеляційного суду від 08.02.2023 року та протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії – спостереження за особою у публічно доступних місцях з використанням відеозапису, фотографування та спеціальних технічних засобів для спостереження від 27.03.2023 року вбачається, що вони були розсекречені 25.05.2023 року та 20.04.2023 року.
Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження №12022163470000828, 25.04.2023 року стороні захисту, в порядку ст. 290 КПК України, були відкриті матеріали досудового розслідування.
При цьому, як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, в ньому містяться відомості щодо наявності протоколів про результати проведення НСРД від 27.03.2023 року.
З огляду на те, що протоколи НСРД були розсекречені 30.03.2023 року, а матеріали досудового розслідування були відкриті стороні захисту 25.04.2023 року, посилання сторони захисту на те, що матеріали НСРД не були відкриті стороні захисту та були розсекречені вже під час здійснення досудового розслідування не відповідає фактичним обставинам.
При цьому, відповідно до розписок обвинувачених вбачається, що вони отримали копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування – 25.04.2023 року та як зазначено вище, цього ж дня їм були відкриті матеріали досудового розслідування.
Суд вбачає, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування була допущена описка, а саме зазначено, що матеріали досудового розслідування були відкриті 25.05.2023 року.
Суд вважає це опискою у зв`язку з тим, що це суперечить іншим матеріалам, а саме розпискам обвинувачених про отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів, які датовані 25.04.2023 року та хронологічному порядку в якому здійснюється спочатку відкриття матеріалів досудового розслідування, а вже потім направлення обвинувального акту до суду. Обвинувальний акт був складений 25.04.2023 року та направлений до суду 25.04.2023 року.
Суд вважає за необхідне зазначити, що дійсно, ухвала слідчого судді Одеського апеляційного суду від 28.12.2022 року та ухвала слідчого судді Одеського апеляційного суду від 08.02.2023 року були розсекречені 25.05.2023 року, тобто, вже після відкриття матеріалів досудового розслідування та направлення обвинувального акту до суду.
Відповідно до відеозаписів судових засідань вбачається, що під час судового розгляду, стороною обвинувачення надавалися ухвала слідчого судді Одеського апеляційного суду від 28.12.2022 року, протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії – спостереження за особою у публічно доступних місцях з використанням відеозапису, фотографування та спеціальних технічних засобів для спостереження від 27.03.2023 року, ухвала слідчого судді Одеського апеляційного суду від 08.02.2023 року, протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії – спостереження за особою у публічно доступних місцях з використанням відеозапису, фотографування та спеціальних технічних засобів для спостереження від 27.03.2023 року.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Під час дослідження вищезазначених доказів, сторона захисту не заперечувала обставини, щодо відкриття доказів стороною обвинувачення, тому вказані обставини не підлягали дослідженню під час судового розгляду. 
Суд вважає за необхідне зазначити, що сторона захисту могла вимагати від прокурора надати докази на підтвердження відкриття матеріалів та якщо сторона обвинувачення їх не надала, тим самим констатувати їй відсутність. Або просити зробити перерву в судовому засіданні для ознайомлення з наданими доказами, зазначивши про те, що вони не відкривалися стороні захисту. Проте, вказані дії стороною захисту здійснені не були.
При цьому, фактично, сторона захисту зазначила вказані обставини вже під час судових дебатів, вже після дослідження доказів за кримінальним провадженням.
Таким чином, у суду відсутні підстави стверджувати про те, що сторона обвинувачення не відкрила зазначені докази стороні обвинувачення, а тому в задоволенні клопотання сторони захисту про недопустимість доказів, а саме ухвал слідчого судді Одеського апеляційного суду та протоколів НСРД – відмовити.
Крім того, сторона захисту у судових дебатах посилалася на те, що в наданих стороною обвинувачення доказах, а саме файлах НСРД присутній звук та не присутнє відео.
Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до протоколу за результатами проведення негласного слідчого (розшукового) заходу від 27.03.2023 року вбачається, що в протоколі було деталізовано окремо відеозапис та окремо аудіозапис.
При цьому, під час дослідження доказів – протоколу, додатків до протоколу НСРД від 27.03.2023 року, вбачається наявність двох файлів, а саме файлу, який містить відеозапис та файлу, який містить аудізоапис. Таким чином, наявність окремо відеозапису та окремо аудіозапису обумовлене технічними можливостями приладу фіксування НСРД. При цьому будь- яких зауважень захисту під час дослідження вказаного доказу щодо не відповідності відомостей, які викладені в протоколі та, які є в наявності на електронних носіях інформації сторона захисту не висловлювала.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 року по справі «Серявін та інші проти України» вказує, що відповідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначити підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ч.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Відповідно до Висновку Консультаційної ради європейських судів № 11 (2008) щодо якості судових рішень судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованими. Підстави прийняття рішення повинні бути узгодженими, чіткими, недвозначними й несуперечливими. Вони повинні давати можливість читачеві простежити логіку міркувань, які привели суддю до ухваленого ним рішення. Хоча судді і мають можливість, а інколи й зобов`язані учиняти деякі дії з власної ініціативи, вони повинні давати відповідь лише на доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору. Виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення.
Згідно з пунктом 41 зазначеного Висновку обов`язок судів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент сторін на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до практики ЄСПЛ очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може надавати кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд вважає за необхідне зазначити, що у вироку суду було надано відповідь на основні аргументи сторони захисту.
Щодо суті обвинувачення, то суд вважає за необхідне зазначити, що провина обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у скоєнні кримінальних правопорушень підтверджується: протоколом огляду предмета від 21.04.2023 року, відповідно до якого було оглянуто мобільні телефони Umidigi та Айфон 6s, вилучені за місцем проживання ОСОБА_5 , відповідно до яких ОСОБА_5 та ОСОБА_3 домовляються про скоєння кримінального правопорушення; фотокартками та протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії – спостереження за особою у публічно доступних місцях з використанням відеозапису, фотографування та спеціальних технічних засобів для спостереження від 27.03.2023 року, відповідно до яких ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , 31.01.2023 року прибули на перетин вулиць Скісна, Комітетська та Степова у м. Одеса, з метою встановлення шляху руху потерпілого ОСОБА_9 ; відеозаписом, аудіозаписом та протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії – спостереження за особою у публічно доступних місцях з використанням відеозапису, фотографування та спеціальних технічних засобів для спостереження від 27.03.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_5 та ОСОБА_3 підійшли до потерпілого ОСОБА_9 , завдали йому ударів та з погрозою застосування пістолета та ножа, відкрито заволоділи сумкою потерпілого, в якій, відповідно до протоколу огляду від 21.04.2023 року, знаходились грошові кошти у сумі 1000 доларів США, а саме 10 купюр номіналом 100 доларів США, серія та номер: CF44416518A, KF19275330D, AB13533707Y, HB27102034I, KF27449820A, KF27449868A, HB25739268P, KF63684364D, KB56625961C, FL60589835C, які відповідно до протоколу ідентифікації грошових коштів від 09.02.2023 року та протоколу огляду і вручення грошових коштів від 09.02.2023 року, були ідентифіковані та вручені ОСОБА_9 ; висновком експерта №215, відповідно до якого у ОСОБА_9 було виявлене тілесне ушкодження у вигляді садно на підборідді зліва, яке виникло від дії тупого твердого предмета (предметів), яким могли бути руки, ноги та утворилося незадовго до звернення ОСОБА_9 у спеціалізований лікувальний заклад та могло бути заподіяне – 09.02.2023 року та належить до категорії легких тілесних ушкоджень; висновком експерта №СЕ-19/116-23/2222-БЛ від 27.03.2023 року, відповідно до якого пістолет моделі «Carrera GTR 77» з № НОМЕР_2 » на правій стороні патронника ствола пістолета, з № НОМЕР_1 на правій стороні кожуха-затвора пістолета є вогнепальною зброєю; протоколом огляду від 21.04.2023 року, відповідно до якого при огляді мобільного телефону realme C21Y, вилученого у ОСОБА_5 вбачається наявність фотознімку потерпілого ОСОБА_9 , пістолета та ножа.
Суд вважає за необхідне зазначити, що докази сторони обвинувачення у своїй сукупності вказують на скоєння обвинуваченими кримінальних правопорушень.
При цьому, з наданих стороною обвинувачення доказів вбачається, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_3 заздалегідь готувалися до скоєння кримінального правопорушення, а саме: листуванням, за допомогою мобільних телефонів, домовлялися про скоєння кримінального правопорушення, заздалегідь заготовили ніж та вогнепальну зброю, а саме пістолет, більш ніж за тиждень до безпосереднього скоєння кримінального правопорушення, відвідали місце, куди прибуде потерпілий та розвідували територію.
Таким чином вбачається, що обвинувачені вчиняли активні дії щодо скоєння кримінального правопорушення. Ці дії вчинялися обвинуваченими протягом значного часу та не були одномоментними та раптовими для них.
Необхідно зазначити, що у вказаному кримінальному провадженні є як прямі докази, які безпосередньо вказують на скоєння кримінальних правопорушень, так і непрямі докази.
Щодо прямих доказів, то необхідно зазначити, що обвинувачених затримали одразу після скоєння кримінального правопорушення. Обставини скоєння кримінального правопорушення були зафіксовані співробітниками правоохоронного органу під час здійснення НСРД.
Щодо непрямих доказів, які вказують на скоєння кримінального правопорушення, то суд вважає, що наявність на вилученому мобільному телефоні фотографії потерпілого ОСОБА_9 , листування обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_3 вказують на причетність обвинувачених до скоєння кримінального правопорушення.
Надані стороною обвинувачення докази у своїй сукупності, як прямі так і непрямі, вказують на скоєння обвинуваченими кримінального правопорушення. Ці докази узгоджуються між собою та є взаємопов`язаними.
Така сукупність зібраних стороною обвинувачення доказів вказує на беззаперечну причетність обвинувачених до скоєння кримінального правопорушення.
Будь-який інший розвиток подій, судом виключається.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що хоча й, відповідно до кримінального закону, вказане кримінальне правопорушення є особливо тяжким злочином, проте з урахуванням судової практики, воно не є складним.
Як вже було зазначено судом, обвинувачених затримали одразу після скоєння кримінального правопорушення. Відповідно до відеозаписів, що є об?єктивними доказами, вбачається, що обвинувачені скоїли вказане правопорушення. Фактично, судом відтворено безперервний перебіг подій з моменту нападу на потерпілого ОСОБА_9 до самого затримання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .
Сукупність доказів в цьому кримінальному провадженні виключає в суду виникнення будь-якого сумніву щодо причетності обвинувачених до скоєння правопорушення.
Також, необхідно зазначити, що під час судового розгляду судом було відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про призначення експертизи.
У своєму клопотанні сторона захисту вказувала на те, що записи не містять голоси обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .
Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до рішення Верховного Суду від 09.04.2024 року по справі №369/4929/19, сторона захисту вважає, що для ідентифікації осіб та їх голосу за матеріалами відео- та аудіозаписів необхідні спеціальні знання, якими апріорі не володіють слідчий, прокурор та суд. Таким чином захист порушує питання щодо достовірності цього доказу. Ознайомившись зі спірним відеозаписом, Суд переконався, що він має достатню якість та тривалість, щоб дати суду можливість у сукупності з іншими встановленими фактичними обставинами ідентифікувати осіб.
Виходячи з позиції Верховного Суду, суд вважає за необхідне зазначити, що для ідентифікації осіб та їх голосу за матеріалами відео- та аудіозаписів залучення експерта не є обов`язковим, а суд може зробити зазначений висновок як з самого відео звукозапису, так й з запису в сукупності з іншими доказами.
Таким чином, враховуючи сукупність доказів за вказаним кримінальним провадженням, а саме наявність запису нападу на потерпілого та подальше затримання обвинувачених, одразу після скоєння кримінального правопорушення, вказує на те, що на записах саме обвинувачені.
Будь-яке інше пояснення вказаній послідовності подій, стороною захисту надано не було.
Під час виступу у судових дебатах сторона захисту посилалася на те, що обвинувачені опинилися на місці скоєння кримінального правопорушення випадково та не причетні до його скоєння.
Суд вважає за необхідне зазначити, що сукупність наданих стороною обвинувачення доказів, а саме вилучені мобільні телефони з листуванням обвинувачених щодо здійснення нападу на потерпілого, фотографія потерпілого на мобільному телефоні та фотографія пістолета та ножа, здійснення НСРД щодо обвинувачених та їх затримання одразу після скоєння кримінального правопорушення вказують на виключення будь-якої випадковості.
Сторона захисту посилаючись на випадковість перебування ОСОБА_5 на місці скоєння кримінального правопорушення взагалі не надає будь-яку оцінку тим обставинам, що на відтвореному в судовому засіданні відеозапису та відповідно до показів потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_12 вбачається, що обвинувачений погрожуючи пістолетом, наніс удари потерпілому ОСОБА_9 .
Суд вважає за необхідне зазначити, що саме прямі активні дії обвинувачених призвели до скоєння ними кримінального правопорушення.
При цьому, необхідно зазначити, що неможливо оцінювати докази окремо один від одного, не враховуючи їх сукупність. Сторона захисту посилаючись на докази, які надані стороною обвинувачення надає їм оцінку окремо один від одного. Необхідно зазначити, що сам по собі окремий доказ може не доводити провину обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, наприклад висновок експерта, проте сукупність доказів надає змогу відтворити обставини, які відбувалися під час його скоєння.
Посилання сторони захисту на те, що вказане кримінальне правопорушення було сплановано органом досудового розслідування та в обвинувачених не було умислу на його скоєння не ґрунтується на сукупності наданих стороною обвинувачення доказах.
При цьому, як вже суд зазначив вище, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачені заздалегідь готувалися до скоєння кримінального правопорушення та вчиняли ряд активних дій, для досягнення своєї мети.
Крім того, сторона захисту під час виступу в судових дебатах вказувала, що в кримінальному провадженні з боку правоохоронних органів по відношенню до обвинувачених була провокація кримінального правопорушення.
Суд вважає за необхідне з вказаного приводу зазначити наступне.
Надаючи докази за кримінальним провадженням, сторона обвинувачення діяла з типовим та притаманним для сторони обвинувачення шляхом, а саме доведення подій, зазначених в обвинувальному акті та виключення сумніву щодо іншого розвитку подій. Це відповідає п.3 ч.1 ст. 3 КПК України та є стандартом в кримінальних провадженнях.
На думку суду, у сторони захисту було два шляхи. Перший, менш активний, а саме не доведення стороною обвинувачення подій, зазначених в обвинувальному акті, тобто недостатність доказів наданих до суду для визнання особи винною. Другий, більш активний, а саме доведення іншого розвитку подій, аніж той, що зазначений в обвинувальному акті.
Перший шлях не вимагає від сторони захисту подання будь-яких доказів за кримінальним провадженням, а ґрунтується на недостатності доказів сторони обвинувачення та доведення вказаної позиції перед судом під час судових дебатів.
Другий шлях вимагає від сторони захисту довести доказами інший розвиток подій.
Відповідно до ч.2 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів.
Як вбачається з кримінального процесуального закону, сторона захисту має таке ж право на подання до суду доказів, як і сторона обвинувачення.
Виходячи з судових дебатів, вбачається, що сторона захисту обрала другий шлях, а саме доведення іншого розвитку подій (провокація кримінального правопорушення з боку правоохоронних органів), аніж той, що зазначений в обвинувальному акті, проте сторона захисту опирається лише на вербальне пояснення обставин (підкидання речових доказів правоохоронними органами тощо).
Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Суд констатує, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не зобов`язані доводити свою невинуватість, проте, якщо сторона захисту вказує на інший розвиток подій, то вона повинна надати будь-які докази, які на це вказують, тобто фактично довести ці події.
Суд може зробити висновок щодо провокації лише ґрунтуючись на доказах, проте будь-які докази щодо подій, на які посилається сторона захисту, надано не було.
Будь-яких активних дій з боку правоохоронних органів щодо провокації обвинувачених для скоєння кримінального правопорушення не вбачається. При цьому, суд вбачає, що правоохоронні органи діяли пасивно, активних дій до підбурювання обвинувачених до скоєння кримінального правопорушення не вчиняли. Натомість, з матеріалів кримінального провадження вбачаться, що активні дії скоювали саме обвинувачені.
При цьому, відповідно до матеріалів кримінального провадження та судових дебатів вбачається, що стороною обвинувачення доведена відсутність провокації з боку правоохоронних органів. З листування обвинувачених вбачається, що вони планували здійснити напад на потерпілого. З фотокарток на мобільному телефоні вбачається, що вони ідентифікували потерпілого та відповідно до НСРД, планували здійснити напад на нього в установленому місці, а саме слідкували за ним заздалегідь в цьому ж місці.
Під час судових дебатів сторона захисту вказувала на те, що за матеріальним та процесуальним тестом, в даному кримінальному провадженні вбачається провокація кримінального правопорушення.
Суд вважає за необхідне зазначити, що вказаний тест робиться наступним чином, спочатку проводиться матеріальний тест та якщо він є позитивним, то необхідно провести процесуальний тест.
Складовими матеріального тесту є:
1.Чи було скоєне кримінальне правопорушення без втручання влади? 
2.Пасивність розслідування, що включає в себе: чи були підстави для негласної операції (об`єктивні підозри); поведінка правоохоронців чи їх агентів під час таємної операції.
Як вже було зазначено вище, стороною обвинувачення були надані докази у вигляді відеозаписів проведення НСРД. Відповідно до вказаних відеозаписів не вбачається, що орган досудового розслідування проводив активні дії щодо досудового розслідування. При цьому, орган досудового розслідування не втручався у скоєння кримінального правопорушення аж до моменту самого затримання обвинувачених. Потерпілий за кримінальним провадженням будь-яких активний дій не скоював. Підставою для проведення НСРД за кримінальним провадження стала заява потерпілого та його згода на проведення НСРД.
Також, відповідно до матеріалів кримінального провадження вбачається, що листування обвинувачених щодо наміру скоїти кримінальне правопорушення, передувало заяві потерпілого до правоохоронних органів, що відповідно до матеріального тесту, також вказує на відсутність провокації.
Відповідно до наданих стороною обвинувачення доказів не вбачається втручання влади у скоєння кримінального правопорушення та на підставі наданих доказів вбачається, що кримінальне правопорушення було скоєно у зв`язку з активними діями обвинувачених. Потерпілий, вийшовши з автомобіля, рухався по вулиці, з обвинуваченими не контактував та до них не підходив, тобто, фактично діяв пасивно. Натомість, обвинувачені підійшли до нього та здійснили напад.
Таким чином, матеріальний тест щодо провокації кримінального правопорушення в даному кримінальному провадженні є негативним та у зв`язку з цим, суд не проводить процесуальний тест.
Необхідно зазначити, що встановлення істини для суду є найголовнішим в будь-якому кримінальному провадженні. Навіть при найменшому сумніві у винності особи, відповідно до ст. 62 Конституції України, суд повинен тлумачити обставини на користь особи та ухвалити виправдувальний вирок у разі недостатності доказів сторони обвинувачення.
Проте, суд вважає за необхідне зазначити, що якщо сторона захисту спирається на інший розвиток подій, то вказаний сумнів повинен бути обґрунтованим та підкріплений відповідними доказами.
У вказаному кримінальному провадженні сумнівів щодо доведеності вини осіб у суду не має.
Крім того, суд вважає за необхідне окремо зупинитися на скоєнні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.
Так, відповідно до обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення ч.1 ст. 263 КК України за кваліфікуючими ознаками носіння, придбання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу.
При цьому, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_5 у невстановлений час та у невстановленому місці, придбав пістолет «Carrera GTR 77» з № НОМЕР_1 , який виготовлений шляхом переробки саморобним способом.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
В пред`явленому ОСОБА_5 обвинуваченні щодо придбання пістолету «Carrera GTR 77» з № НОМЕР_1 , під час досудового розслідування стороною обвинувачення не встановлено час, місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення, а саме придбання зазначеного пістолету.
Суд вважає за необхідне зазначити, що викладення обвинувачення в такому вигляді є недопустимим спрощенням та стороною обвинувачення під час судового розгляду не доведені час, місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення, що підлягають доказуванню відповідно до п.1 ч.1 ст. 91 КПК України.
Відповідно до ч.3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Таким чином, суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення ОСОБА_5 таку кваліфікуючу ознаку як придбання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу та перекваліфікувати його дії за ч.1 ст. 263 КК України за кваліфікуючими ознаками - носіння вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу.
Необхідно зазначити, що під час розгляду кримінального провадження, суд повинен керуватися стандартом доведеності вини «поза розумним сумнівом», який означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було учинено і обвинувачений є винним у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Суд встановив обставини та розвиток подій, які відбувалися ґрунтуючись на доказах, які були досліджені та показах осіб. Так, судом встановлено, що 31.01.2023 року, приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 прибули на перетин вулиць Скісна, Комітетська та Степова у м. Одеса, для встановлення маршруту руху потерпілого. Надалі, 09.02.2023 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Степова, 9, підійшли до потерпілого ОСОБА_9 , оточивши його з переду та ззаду, після чого ОСОБА_3 наніс близько 4 ударів в область голови та тулубу, а ОСОБА_5 наніс один удар в область підборіддя та демонструючи наявну у нього вогнепальну зброю, а саме пістолет «Carrera GTR 77» з № НОМЕР_1 , вихопив у потерпілого сумку, в якій знаходились грошові кошти у сумі 1000 доларів США.
Зазначені вище обставини є доведеними та суд вважає, що провина обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_3 доведена поза розумним сумнівом.
Суд, дослідивши обставини кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що вони є достатніми для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_3 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України та ОСОБА_5 у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 187 КК України.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 :
Відповідно до ст. 66 КК України суд не встановлює обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому.
Обвинувальним актом не встановлено обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості зазначати вказані обставини у вироку.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 :
Відповідно до ст. 66 КК України суд не встановлює обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому.
Обвинувальним актом не встановлено обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості зазначати вказані обставини у вироку.
Мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 :
Призначаючи покарання суд керується вимогами ч.2 ст. 65 КК України, якою встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення (постанова Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі N 298/95/16-к провадження N 51-2501км18).
Крім того, суд керується загальними засадами кримінального провадження: змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.15 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України) та диспозитивність (п.19 ч.1 ст. 7 та ст. 26 КПК України).
При визначені виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення – згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину; особу винного, а саме те, що він раніше не судимий; його вік – 40 років та соціальне положення – не одружений; характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, які встановлені в ході судового розгляду справи та викладені вище, а також відсутність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання та вважає можливим призначити ОСОБА_3 покарання за ч.4 ст. 187 КК України у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна.
Мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 :
Призначаючи покарання суд керується вимогами ч.2 ст. 65 КК України, якою встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення (постанова Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі N 298/95/16-к провадження N 51-2501км18).
Крім того, суд керується загальними засадами кримінального провадження: змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.15 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України) та диспозитивність (п.19 ч.1 ст. 7 та ст. 26 КПК України).
При визначені виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення – згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину та особливо тяжкого злочину; особу винного, а саме те, що він раніше не судимий; його вік – 44 роки та соціальне положення – не одружений; характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, які встановлені в ході судового розгляду справи та викладені вище, а також відсутність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання та вважає можливим призначити ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 187 КК України у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд:
З урахуванням призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає за необхідне, до набрання вироком законної сили, продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Суд вважає за необхідне арешти, накладені ухвалами слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 21.02.2023 року (крім майна, яке підлягає спеціальній конфіскації, а саме: пістолет «Carrera GTR 77» з № НОМЕР_2 » з 5 набоями 9 мм. в магазині, чоловічі шкіряні рукавички чорного кольору, чоловічі тряпчані рукавички чорного кольору), 13.02.2023 року та 13.02.2023 року скасувати та відповідно до ст. 100 КПК України частину речових доказів повернути, частину речових доказів знищити, а частину речових доказів вважати повернутою.
При цьому, 5 стріляних гільз, марлевий тампон та контрольований зразок марлі – знищити; пістолет «Carrera GTR 77» з № НОМЕР_2 », мобільний телефон Umidigi, ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 з сім карткою з абонентським номером НОМЕР_5 , мобільний телефон Айфон 6s, ІМЕІ: НОМЕР_6 з сім карткою з абонентським номером НОМЕР_7 , чоловічі шкіряні рукавички чорного кольору, чоловічі тряпчані рукавички чорного кольору – піддати спеціальній конфіскації;мобільний телефон мобільний телефон realme C21Y, IMEI1: НОМЕР_8 , ІМЕІ2: НОМЕР_9 з сім-картою НОМЕР_10 , в чохлі чорного кольору, банківську картку банку «Агропромбанк» № НОМЕР_11 , банківську картку банку «А-Банк» № НОМЕР_12 , банківську картку банку «monobank» № НОМЕР_13 , банківську картку банку «Райфайзен банк» № НОМЕР_14 – повернути ОСОБА_5 ; 1 купюру номіналом 200 гривень та 1 купюру номіналом 5 гривень, розкладний ніж – повернути ОСОБА_3 ; чоловічу сумку, чорного кольору, шкіряну, на якій наявний напис «Calvin Klein Jeans», всередині якої знаходилась баночка жуйок «Orbit» з жувальними гумками, коробка картонна з написом Nescafe Dolce Gusto barista», в якій міститься 15 капсул для кави, павербанк сріблястого кольору «Xiaomi» 1600 mah, сік «Вінні» персик – повернути потерпілому; грошові кошти у сумі 1000 доларів США, а саме 10 купюр номіналом 100 доларів США, серія та номер: CF44416518A, KF19275330D, AB13533707Y, HB27102034I, KF27449820A, KF27449868A, HB25739268P, KF63684364D, KB56625961C, FL60589835C – повернути відповідно до кошторису СБУ в Одеській області.
Відповідно до ст. 126 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинувачених процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів.
При цьому, суд вважає за необхідне процесуальні витрати у розмірі 755 гривень 12 копійок за висновок експерта №СЕ-19/116-23/2200-ХЗ від 16.02.2023 року віднести на рахунок Державного бюджету України, так як стороною обвинувачення вказаним висновком не доведено причетність ОСОБА_3 до скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України та обвинувачення за носіння, виготовлення, ремонт або збут кинджалів, фінських ножів, кастетів чи іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу, не висунуто та він за вказаними кваліфікуючими ознаками не обвинувачується, тому стягнути з нього процесуальні витрати, відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України не представляється можливим.
Щодо стягнення процесуальних витрат у розмірі 1887 гривень 80 копійок за висновок експерта №СЕ-19/116-23/2222-БЛ від 27.03.2023 року, то суд вважає за необхідне стягнути їх саме з ОСОБА_5 так як саме йому висунуто обвинувачення за ч.1 ст. 263 КК України за кваліфікуючими ознаками носіння вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА:

Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність:
ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.
ОСОБА_5  визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 187 КК України.
Покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом:
ОСОБА_3  призначити за ч.4 ст. 187 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на десять років з конфіскацією майна.
ОСОБА_5  призначити за ч.4 ст. 187 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на десять років з конфіскацією майна.
ОСОБА_5 призначити за ч.1 ст. 263 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання ОСОБА_5 по сукупності кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у вигляді десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Початок строку відбування покарання:
Строк відбування покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 рахувати з дати ухвалення вироку, а саме з 13.03.2026 року.
Рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації:
Речові докази – 5 стріляних гільз, марлевий тампон та контрольований зразок марлі – знищити; пістолет «Carrera GTR 77» з № НОМЕР_2 », мобільний телефон Umidigi, ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 з сім карткою з абонентським номером НОМЕР_5 , мобільний телефон Айфон 6s, ІМЕІ: НОМЕР_6 з сім карткою з абонентським номером НОМЕР_7 , чоловічі шкіряні рукавички чорного кольору, чоловічі тряпчані рукавички чорного кольору – піддати спеціальній конфіскації;мобільний телефон мобільний телефон realme C21Y, IMEI1: НОМЕР_8 , ІМЕІ2: НОМЕР_9 з сім-картою НОМЕР_10 , в чохлі чорного кольору, банківську картку банку «Агропромбанк» № НОМЕР_11 , банківську картку банку «А-Банк» № НОМЕР_12 , банківську картку банку «monobank» № НОМЕР_13 , банківську картку банку «Райфайзен банк» № НОМЕР_14 – повернути ОСОБА_5 ; 1 купюру номіналом 200 гривень та 1 купюру номіналом 5 гривень, розкладний ніж – повернути ОСОБА_3 ; чоловічу сумку, чорного кольору, шкіряну, на якій наявний напис «Calvin Klein Jeans», всередині якої знаходилась баночка жуйок «Orbit» з жувальними гумками, коробка картонна з написом Nescafe Dolce Gusto barista», в якій міститься 15 капсул для кави, павербанк сріблястого кольору «Xiaomi» 1600 mah, сік «Вінні» персик – повернути потерпілому; грошові кошти у сумі 1000 доларів США, а саме 10 купюр номіналом 100 доларів США, серія та номер: CF44416518A, KF19275330D, AB13533707Y, HB27102034I, KF27449820A, KF27449868A, HB25739268P, KF63684364D, KB56625961C, FL60589835C – повернути відповідно до кошторису СБУ в Одеській області.
Рішення щодо процесуальних витрат:
Стягнути зі ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 943 гривні 90 копійок.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 2831 гривня 70 копійок.
Процесуальні витрати у розмірі 755 гривень 12 копійок віднести на рахунок Державного бюджету України.
Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження:
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , до набрання вироком законної сили, залишити без змін.
Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 21.02.2023 року (крім майна, яке підлягає спеціальній конфіскації, а саме: пістолет «Carrera GTR 77» з № НОМЕР_2 » з 5 набоями 9 мм. в магазині, чоловічі шкіряні рукавички чорного кольору, чоловічі тряпчані рукавички чорного кольору), 13.02.2023 року та 13.02.2023 року – скасувати.
Рішення про залік досудового тримання під вартою:
Зарахувати ОСОБА_3  у строк відбування покарання, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а саме з 09.02.2023 року по 13.03.2026 року.
Зарахувати ОСОБА_5  у строк відбування покарання, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а саме з 09.02.2023 року по 13.03.2026 року.
Строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження:
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами які перебувають під вартою з дня отримання копії вироку.
Порядок отримання копій вироку та інші відомості:
Копію вироку вручити обвинуваченим, прокурору, направити потерпілому.

Суддя:       ОСОБА_1