№ 207/4965/25 
№ 2/207/178/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року  м. Кам`янське
Південний районний суд міста Кам`янського в складі:
головуючого судді Притуляка С.А.
за участю секретаря судового засідання Тютюник Ю.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янське в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1305-2216 у розмірі 28000.00грн., яка складається з: 5600,00 грн. боргу по тілу кредиту та 22400,00 грн. боргу по процентам за користування кредитом.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.11.2023 між позивачем та відповідачем за допомогою Веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії №1305-2216. Відповідно до ч.1 ст.13 ЗУ «Про споживче кредитування» договір укладений в письмовій формі у вигляді електронного документу, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також із врахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію», згідно ст.12 якого, електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор для підписання Кредитного договору від 20.11.2023 № 1305-2216, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання відкрити відповідачеві кредитну лінію з лімітом 5600,00 грн., строком на 300 днів, до 14.09.2024р., шляхом надання йому грошових коштів на умовах строковості, платності, зворотності, для власних потреб, а відповідач повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у розмірі 1,50 % за кожен день користування кредитом (за виключенням використання відповідачем кредитних коштів протягом строку дії зниженої процентної ставки). Вказує, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки та банківську діяльність», тому не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку, тому через партнера АТ КБ «ПриватБанк» видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок через систему платежів LigPay.
Ухвалою Південного районного суду міста Кам`янського від 03.09.2025 року було відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи свою позицію наступним.
Позивачем не надано жодного доказу направлення будь-якого ідентифікатора Відповідачеві (наприклад довідки від мобільного оператора), не надано доказів використання Відповідачем цього ідентифікатора. Наявна у матеріалах справи копія договору не може вважатись електронним документом (копією електронного документу), оскільки не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладення договору. Матеріали справи не містять доказів як того, що саме позивач будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, так і факту отримання саме ОСОБА_1 цього одноразового ідентифікатора. У матеріалах справи відсутні відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) щодо укладання спірного кредитного договору. Також, відсутні докази реєстрації Відповідача в інформаційнотелекомунікаційній системі Позивача.
Крім того, з наданих позивачем документів неможливо встановити ні власника рахунку/картки, ні даних про здійснені операції. Такі документи не є розрахунковими документами та не підтверджують переказу коштів, операцій по банківському рахунку, оскільки не містять відмітки про час їх прийняття та виконання банком, не містять повного номера картки, з чого можна було б встановити факт перерахування коштів на картковий рахунок саме Відповідача або поступлення грошових коштів на банківський рахунок Позивача. Позивач не надав суду доказів того, що дійсно виплатив відповідачу кредитні кошти в загальній сумі 8100,00 грн. 11.03. та 12.03.2024 року. А, отже, не підтвердив факт виконання ним своїх договірних зобов`язань перед відповідачем.
Крім того, вважає розрахунок суми процентів за користування кредитними коштами, таким, що розрахований в порушення вимог ЗУ «Про споживче кредитування». Так, відповідно до ч. 5 ст. 8 вказаного ЗУ Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Так, відповідно до п 17 Перехідних і прикінцевих положень Закону України «Про споживче кредитування» Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Тобто, з 24.12.2023 р. по 24.04.2024 р. діє ставка 2.5%, з 25.04.2024 р. по 24.08.2024 р. діє максимальна процентна ставка 1,5 %. Після 24.08.2024 року діє максимальна денна процентна ставка 1%.(ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування»). Як вбачається з доданого до позовної заяви розрахунку, проценти нараховувались з 20.11.2023 р. по 14.09.2024 року. При цьому, проценти нараховувались до 03.12.2023 року з використанням процентної ставки 1,20 %, після вказаної діяти і до 14.09.2024 року з використанням процентної ставки 1,50 %. Тобто, нарахування процентів після 22.08.2024 року по 14.09.2024 року за денною ставкою, що вища за 1 %, суперечить вимогам вказаного Закону. За вказаний період часу проценти мають бути розраховані наступним чином: 24 дні * 56 грн.(розмір процентів за 1 день) =1344 грн. З урахуванням знижки що надається позивачем сума процентів до стягнення мала б скласти 21056,00 грн.
Також зауважив, що сума процентів згідно вимог позивача складає 22400,00 грн нарахованих проти нарахованих 5600,00 грн. тіла кредиту, що майже у чотири рази перевищує розмір тіла кредиту, і є явно непропорційною по відношенню до тіла кредиту.
Позивач відповіді на відзив не надав.
З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд встановив наступне.
20.11.2023р. між позивачем та відповідачем укладено договір про відкриття кредитної лінії №1305-2216 продукту «На все», за умовами якого позивач зобов`язався відкрити відповідачеві кредитну лінію з лімітом 5600,00 грн., строком на 300 днів, до 14.09.2024р., шляхом надання йому грошових коштів на умовах строковості, платності, зворотності, для власних потреб, а відповідач повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у розмірі 1,50 % за кожен день користування кредитом (за виключенням використання відповідачем кредитних коштів протягом строку дії зниженої процентної ставки).
Крім того, в п.4.7 Договору, сторони погодили сплату відповідачем 15% комісії за видачу кредиту.
Згідно п.4.11 Договору, орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк кредитування складає 28917,92 грн.
Таким чином, укладаючи кредитний договір, сторони погодили всі істотні умови договору, зокрема, суму кредиту, відсоткову ставку та строк кредитування.
В довідці АТ КБ «Приватбанк» зазначено про перерахування грошових коштів у розмірі 5600,00 грн. по кредиту № 1305-2216 від 20.11.2023 року, платіж №2393934537, № платіжної картки НОМЕР_1 .
Відповідно до довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту № 1305-2216 від 20.11.2023 року ОСОБА_1 , 20.11.2023 року на платіжну картку НОМЕР_1 перераховано 5600,00 грн., призначення платежу: видача кредиту за договором №1305-2216 від 20.11.2023 року, платіж: №2393934537.
Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії 2393934537 від 20.11.2023 року, ОСОБА_1 станом на 08.07.2025 року має заборгованість по кредиту у розмірі 31404,80 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту 5600,00 грн., заборгованості за нарахованими процентами 24964,80 грн. та заборгованість по комісії 840,00 грн.
Відповідач доказів повернення кредиту та сплати процентів не надав, однак у відзиві на позову вказував на відсутність доказів надання йому цього кредиту, фактично заперечуючи таким чином факт його отримання, як і факт укладання кредитного договору взагалі.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.
За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
З матеріалів справи вбачається, що договір від 20.11.2023 № 1305-2216 про відкриття кредитної лінії укладено між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту. Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор «С2392» для підписання цього кредитного договору, підтвердження ознайомлення з Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), паспорт споживчого кредиту.
Кредитний договір містить інформацію про Кредитодавця, умови кредитування з урахуванням побажань споживача, тип кредиту, суму кредитного ліміту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, відсоткову ставку, комісію за видачу кредиту, порядок повернення кредиту та всі суттєві умови Кредитного договору.
У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.
Отже, суд дійшов висновку, що сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строки та умови надання грошових коштів у позику, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
При цьому, у змісті вказаного договору міститься вся необхідна інформація щодо персональних даних позичальника, а саме: номер, серія, дата та орган, який видав паспорт, ідентифікаційний номер позичальника, місце реєстрації, особистий номер телефону для отримання СМС оповіщення з одноразовим ідентифікатором, а також номер банківської картки для зарахування грошових коштів, тому заповнюючи власноручно заяву в особистому кабінеті у суду відсутні сумніви щодо не можливості однозначно ідентифікувати особу позичальника, при цьому негативні наслідки щодо правильності заповнених даних несе позичальник.
Порядок укладення договору в електронному вигляді в повній мірі відповідає положенням ЗУ «Про електронну комерцію» та умовам Договору, з якими боржник ознайомився до прийняття рішення щодо отримання кредиту, що підтверджується акцептуванням умов договору відповідачем.
Згідно з п.4.1 Договору розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір Кредиту: 5600,00 грн. Дата надання/видачі Кредиту: 20.11.2023р.
Пунктом 4.2 Договору визначено спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок Кредиту: Кредит надається Позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього Договору, на банківський рахунок Позичальника шляхом використання вказаних Позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Ініціювання безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього Договору, здійснюється Кредитодавцем безпосередньо після укладення Сторонами цього Договору та надіслання Позичальнику примірнику (оригіналу) Договору та додатків до нього у вигляді електронного документа. Кредит вважається наданим Позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку Кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений Позичальником при оформленні Кредиту.
Пунктом 4.6 Договору визначено, що нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою: Стандартна процентна ставка становить 1,50% за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, (за виключенням використання відповідачем кредитних коштів протягом строку дії зниженої процентної ставки).
Відповідно до п.п.4.9, 4.10 Договору строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику: 300 (триста) календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику (далі Строк кредитування). Дата повернення (виплати) кредиту 14.09.2024. Реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає 27135,00 %. Орієнтовна загальна вартість Кредиту на дату укладення цього Договору (за весь Строк кредитування) складає: 28917,92 грн та включає в себе: суму Кредиту та проценти за користування Кредитом.
На підтвердження перерахування відповідачу коштів у розмірі 5600,00 грн, у матеріалах справи наявна довідка АТ КБ «Приватбанк», в якій зазначено про перерахування грошових коштів у розмірі 5600,00 грн. по кредиту № 1305-2216 від 20.11.2023 року, платіж №2393934537, № платіжної картки НОМЕР_1 , а також довідка ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту № 1305-2216 від 20.11.2023 року ОСОБА_1 , 20.11.2023 року на платіжну картку НОМЕР_1 у сумі 5600,00 грн., призначення платежу: видача кредиту за договором №1305-2216 від 20.11.2023 року, платіж: №2393934537.
Суд звертає увагу на те, що номер платіжного засобу (картки), на який перераховано позивачем кредитні кошти збігається з номером, зазначеним відповідачем у кредитному договорі.
Згідно з нормою статті 46 Закону України «Про платіжні послуги»: а) порядок виконання платіжних операцій, у тому числі обмеження щодо виконання платіжних операцій з використанням конкретних платіжних інструментів, визначається цим Законом та нормативно-правовими актами НБУ; б) виконання платіжних операцій у платіжній системі здійснюється відповідно до правил такої платіжної системи з урахуванням вимог цього Закону; в) надавач платіжних послуг має право виконувати платіжні операції користувачів за допомогою/з використанням однієї чи кількох платіжних систем, учасником яких він є, або залучати для виконання платіжних операцій інших надавачів платіжних послуг як посередників г) надавач платіжних послуг отримувача під час виконання платіжної операції з метою встановлення належного отримувача коштів за платіжною операцією зобов`язаний перевірити в платіжній інструкції відповідність: - номера рахунку отримувача та коду отримувача (коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України/податкового номера або серії (за наявності) та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); або - унікального ідентифікатора отримувача. д) надавач платіжних послуг отримувача зараховує кошти за платіжною операцією на рахунок отримувача лише у разі, якщо зазначена у пункті 1 або 2 цієї частини інформація, яку він перевіряє відповідно до вимог цієї частини, відповідає тій інформації про отримувача, що зберігається у такого надавача платіжних послуг. У разі невідповідності номера рахунку та/або коду отримувача надавач платіжних послуг отримувача має право: 1) зупинити проведення платіжної операції на строк до чотирьох робочих днів та зарахувати кошти на відповідний рахунок для встановлення належного отримувача. У разі неможливості встановлення належного отримувача надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний не пізніше четвертого робочого дня після надходження коштів повернути їх надавачу платіжних послуг платника із зазначенням причини повернення; 2) не уточнювати номер рахунку та/або код отримувача. У такому разі надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний повернути кошти надавачу платіжних послуг платника не пізніше наступного робочого дня після їх надходження із зазначенням причини повернення.
Зважаючи на вищенаведені норми Закону України «Про платіжні послуги» у разі, якщо б під час виконання платіжної операції щодо перерахування кредитних коштів відповідачу, відомості про нього, як про належного отримувача кредиту не підтвердились, то операція із зарахування таких коштів взагалі б не відбулась.
Таким чином, перерахування кредитних коштів відбувалось на картковий рахунок вказаний відповідачем під час заповнення заявки.
Отже, судом встановлено, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало умови договору, який був підписаний відповідачем, натомість, відповідач порушив умови договору, не погашав щомісячні платежі по поверненню кредитних коштів, у визначений строк, допустив заборгованість щодо повернення кредиту, що є підставою для стягнення заборгованості у судовому порядку.
З досліджених матеріалів справи слідує, що розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.
Крім того, проценти за користування кредитом визначено згідно положень ст. ст. 1048, 1056-1 ЦК України, відповідно такі не є компенсацією за невиконання зобов`язань за договором, в розумінні вище вказаного положення закону.
Відповідач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, що ним під сумнів не ставиться.
Позивач, при укладанні кредитного договору, вказав орієнтовну загальну вартість Кредиту на дату укладення цього Договору (за весь Строк кредитування), яка складає: 28917,92 грн та включає в себе: суму Кредиту та проценти за користування Кредитом, що також свідчить про чітке розуміння відповідачем умов отримання коштів від позивача та суми, яка має бути повернута.
Отже, ознак, що позивач діяв недобросовісно при видачі кредиту відповідачу суд не вбачає.
До того ж, для мінімізації загальних витрат відповідача йому рекомендовано повернути кредит у відповідності до графіку погашення.
За змістом ч.1-2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 цього ж закону несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Суд враховує, що відповідач факт звернення до ТОВ «Укр Кредит Фінанс» з метою отримання кредиту, укладання вказаного кредитного договору, фактичного отримання грошових коштів та їх використання в особистих цілях, а також обов`язку повернути кредит не оспорював.
Обставини, які б свідчили, що відповідач надав позивачу неправдиву інформацію про розмір процентів та порядок їх сплати, приховав щоденну та реальну річну ставку, орієнтовну загальну вартість кредиту, відсутні.
Верховний Суд у постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 623/2936/19 вказав, що виходячи з оплатного характеру кредитного договору, відсутні підстави вважати, що умови договору про сплату відсотків за користування кредитом, є несправедливими та призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договору, оскільки вказаний розмір відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін у заяві-анкеті.
Враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, суд звертає увагу, що позивач мав можливість не вступати у кредитні відносини із відповідачем, якщо дійсно вважав встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливими, натомість він погодив такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень.
Отже, вказані умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.
Відповідно до п.4.9 Договору строк кредитування, строк на який надається кредит позичальнику становить 300 календарних днів (до 14.09.2024 ).
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України.
Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії 2393934537 від 20.11.2023 року, ОСОБА_1 станом на 08.07.2025 року має заборгованість по кредиту у розмірі 31404,80 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту 5600,00 грн., заборгованості за нарахованими процентами 24964,80 грн. та заборгованість по комісії 840,00 грн.
Між тим, позивачем прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності, а саме часткового списання заборгованості за нарахованими відсотками у загальній сумі 3408,80 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором. Також позивачем не нараховано штрафні санкції за порушення виконання зобов`язання.
Тому позивач просить стягнути з відповідача частину заборгованості, а саме: 5600 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 22400 грн - прострочена заборгованість за нарахованими відсотками, що разом становить 28000,00 грн. 
Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання ( ч. 2 ст. 615 ЦК України).
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За правилами ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом
Враховуючи викладене та те, що відповідач не надав до суду належних та допустимих доказів, які б спростовували наявність заборгованості перед позивачем та підтверджували належне виконання зобов`язань за кредитним договором, суд вважає, що відповідач порушив свої зобов`язання і за нього підлягають стягненню 5600,00 грн. боргу по тілу кредиту, а також борг по процентам за користування кредитом.
Разом з тим, з урахуванням заперечень відповідача проти позовних вимог та положень Закону України «Про споживче кредитування», розрахунок процентів за користування кредитом перевірено судом та встановлено наступне.
Закон України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.
Відповідно до ст. 1 Закону, що містить визначення термінів, 1-1) договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; 1-2) денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.
22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22 квітня 2024року - денна ставка не більше 1,5%, з 20 серпня 2024 року - денна ставка не більше 1%.
Відповідно до ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Тобто, нарахування денної процентної ставки в більшому розмірі ніж визначено в перехідних положеннях є неправомірним.
За умова кредитного договору сторони передбачили денну відсоткову ставку 1,5% на протязі всього строку кредитування, за кожен день користування кредитом (за виключенням використання відповідачем кредитних коштів протягом строку дії зниженої процентної ставки – 1,20%).
З матеріалів справи слідує, що відповідач отримав кредитні кошти 20.11.23р.
Отже, згідно вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» денна ставка відсотків має бути не більше 2,5 % за період з 25 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року, починаючи з 22 квітня 2024 року - денна ставка має становити не більше 1,5%, й таких вимог кредитодавцем дотримано.
Починаючи з 20 серпня 2024 року, денна ставка має становити не більше 1%.
Отже, за період з 20 серпня 2024 року по 19 жовтня 2024 року включно розмір процентів становить 1344,00 грн (5600,00 грн х 1% = 56,00 грн.; 24 день х 56,00 грн. = 1344,00 грн).
Усього, заборгованості по відсоткам, з урахуванням законодавчих обмежень та нікчемності положень договору, згідно яких позивач нараховував більший розмір відсотків, складає 24444,00 грн (23100,00 грн. за період з 20.11.2023р. по 20.08.2024р. за ставкою 1.50% в день та 1344,00 грн. з 20.08.2024р. по 14.09.2024р. за ставкою 1% в день).
Позивач, користуючись програмою лояльності для споживачів фінансових послуг, просить стягнути з відповідача боргу по процентам за користування кредитом у розмірі 22400,00 грн., а тому, з урахуванням приписів статті 13 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного процесу, позовні вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками у сумі 22400,00 гривень підлягають задоволенню у повному обсязі.
Суд відхиляє доводи відповідача про те, що з урахуванням знижки розмір процентів мав би становити 21056,00 грн., оскільки застосування знижки на правомірно нараховані проценти є правом, а не обов`язком позивача.
Також судом відхиляються заперечення відповідача проти позову щодо відсутності доказів укладання кредитного договору та надання кредиту, а також значного перевищення суми нарахованих процентів порівняно з сумою боргу по тілу кредиту, з підстав наведених судом вище у мотивувальній частині рішення.
Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2422,40 гривень, а судові витрати відповідача на правову допомогу покладаються на нього.
Керуючись ст. ст. 509, 526, 536, 610, 625, 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст.12,13,18, 141,263,265,268 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», заборгованість за кредитним договором за кредитним договором №1305-2216 у розмірі 28000.00грн., яка складається з: 5600,00 грн. боргу по тілу кредиту та 22400,00 грн. боргу по процентам за користування кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. 
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати його складання шляхом подання апеляційної скарги. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», код ЄДРПОУ 38548598, юридична адреса: бульвар Лесі Українки, 26, оф. 407, м. Київ, 01133;
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя         Притуляк С.А.