Справа № 569/2608/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року  Рівненський міський суд
Рівненської області

в особі судді – Ковальова І.М.
при секретарі – Білецькій А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби у місті Рівному Львівського міжрегіонального управління міністерства юстиції України про звільнення майна з-під арешту,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд Рівненської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби у місті Рівному Львівського міжрегіонального управління міністерства юстиції України про звільнення майна з-під арешту.

В судове засідання позивач не з`явилась. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі у порядку письмового провадження, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Позовні вимоги в частині скасування арешту з нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 5116492 від 12.06.2007 року, що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 , об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно), який зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №АН 049401 від 06.06.2007 державного виконавця Синицької Н.П. відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції при примусовому виконанні наказу №19/328 від 09.01.2007 Господарського суду Рівненської області підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити. При цьому, повідомляє, що позивач відмовляється від позовних вимог, щодо стягнення з відповідача судових витрат на користь позивача.

В судове засідання представник відповідача не з`явилась, однак подала до суду письмовий відзив у якому просила у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити. Крім того представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\2003).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла сестра позивачки ОСОБА_2 .

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим 20 серпня 2025 року відділом «Центр надання адміністративних послуг» Володимирецької селищної ради з якого вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 75 років про що складено відповідний актовий запис №193. Місце смерті: Україна Рівненська область Вараський район селище Володимирець.

Після її смерті позивачка звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

З дослідженого в судовому засіданні повідомлення приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Наумової Н.Г. від 16 січня 2026 року вбачається, що у провадженні нотаріуса знаходиться спадкова справа №22/2025 на майно ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка постійно проживала та була зареєстрована на день смерті за адресою: АДРЕСА_1 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкоємцем майна померлої ОСОБА_2 за законом є її рідна сестра – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , має право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта (відмітка від 17.08.2012 «Володимирецьке відділення Кузнецовської ОДПІ» «Головне управління ДФС у Рівненській області ДФС України». Станом на 16 січня 2026 року інші спадкоємці, які б претендували на спадщину за законом та/або за заповітом після смерті ОСОБА_2 , до нотаріуса із заявою/заявами не звертались. До даного повідомлення долучено копію Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 15.09.2025 за №82539557.

З дослідженої в судовому засіданні Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, індексний номер: 448932337 від 23.10.2025 року сформований Власюк Р.В., Виконавчий комітет Корецької міської ради, Рівненська обл. вбачається, що було встановлено наявність арешту нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 5116492, зареєстровано: 12.06.2007 14:29:45 за № 5116492 реєстратором: Перша рівненська державна нотаріальна контора, Рівненська обл., м.Рівне, Майдан Незалежності 7. Підстава обтяження: постанова, АН 049401, 06.06.2007, Відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Рівненській області, державний виконавець Синіцька Н.П. Об`єкт обтяження:невизначене майна, Все майно. Власник: ОСОБА_2 , Код: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 . заявник: ДВС у м.Рівне.

З дослідженої в судовому засіданні кс.копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.06.2007 вбачається, що державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Синіцькою Н.П. Рівненського міського управління юстиції при примусовому виконанні наказу №19/328 від 09 січня 2007 року Господарським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Відділу Державної служби охорони при УМВС України в Рівненській області боргу в сумі 1102 грн. 26 коп. було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 , і/к НОМЕР_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 .

З дослідженої в судовому засіданні відповіді за підписом начальника Управління поліції охорони в Рівненській області І.Дзядевича від 24 грудня 2025 року №2730/43/37/01-2025 вбачається, що за даними бухгалтерського обліку заборгованість ОСОБА_2 перед управлінням поліції охорони в Рівненській області за охорону об`єкту, станом на 22.12.2025 р. відсутня. Заборгованість в сумі 1102,26 грн., яка стягувалась на підставі наказу Господарського суду Рівненської області №19/328 від 09.01.2007 року сплачена в повному обсязі протягом серпня-вересня 2008 року. 

У своєму відзиві представник відповідача зокрема, зазначила наступне: «Відповідно до інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявна інформація про обтяження нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 : - з реєстраційним номером № 5116492 від 12.06.2007, яке зареєстровано на підставі постанови АН 049401 від 06.06.2007 виданої Відділом державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Рівненській області.
Згідно Автоматизованої системи виконавчого провадження відсутні відомості щодо реєстрації виконавчого провадження в межах якого було накладено арешт на майно ОСОБА_2 . 
З долученої боржником постанови вбачається, що: арешт майна боржника № АН 049401 від 06.06.2007 накладений при примусовому виконанні наказу №19/328 виданого 09.01.2007 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Відділу Державної служби охорони при УМВС України в Рівненській області боргу в сумі 1102,26 грн..
У зв`язку з відсутністю даного виконавчого провадження у Автоматизованій системі виконавчого провадження встановити наявність підстав для зняття арешту з майна боржника в державного виконавця відсутня можливість. 
Одночасно повідомляємо, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби у місті Рівному Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України станом на 02.03.2026 відсутні відкриті виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_2 . 
Водночас, в Спецрозділі Автоматизованої системи виконавчого провадження наявні відомості про виконавче провадження № 4622030 з примусового виконання виконавчого листа №2/117 від 21.05.2007 Рівненського міського суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ДПІ м. Рівне 1999,50 грн. заборгованості. В межах даного виконавчого провадження 29.08.2007 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а 25.03.2008 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу;
- виконавче провадження № 4622317 з примусового виконання виконавчого листа №2/117 від 21.05.2007 Рівненського міського суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави 19,99 грн. державного мита. В межах даного виконавчого провадження 29.08.2007 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а 10.10.2008 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу;
- виконавче провадження № 4816150 з примусового виконання постанови №298228 від 05.07.2007 Державної податкова інспекція у м. Рівне про стягнення з ОСОБА_2 136 грн. штрафу. В межах даного виконавчого провадження 19.09.2007 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а 10.10.2008 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. 

Дані щодо арешту майна по цих виконавчих провадженнях відсутні. 
За цих обставин Відділ не може встановити інформацію про виконавче провадження, при виконанні якого було винесено постанову АН 049401 від 06.06.2007 видану Відділом державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Рівненській області. 
Відповідно до «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07.06.2017 строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню. Зазначаємо, що всі матеріали виконавчих проваджень за 2008 рік знищені. 
Враховуючи вищевикладене, Відділ не може ідентифікувати по якому виконавчому провадженню накладено арешт на майно ОСОБА_2 , а також встановити наявність підстав для зняття зазначеного арешту.
Пунктом 16 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 визначено, що постанова про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, за заявою боржника у разі, якщо: арешт з майна боржника або інші заходи примусового виконання рішення скасовані судовим рішенням.».

Наявність зазначеного обтяження позбавляє позивачку можливості оформити спадщину після смерті своєї сестри.

Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як викладено у Постанові Верховного Суду від 18 лютого 2021 року у справі №609/1231/19 «…У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (частина друга статті 1299 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребовувати це майно від його добросовісного набувача з підстав, передбачених статтею 388 ЦК України, зокрема у разі, якщо воно вибуло з володіння спадкодавця поза волею останнього.

Зазначене відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 23 січня 2013 року у справі N 6-164цс12 та у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі N 303/6974/16-ц, від 04 червня 2020 року у справі N 760/16793/16-ц.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Отже, системний аналіз зазначених норм права та їх тлумачення свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Проте відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень" не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

Такий же висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі N 303/6974/16 (провадження N 61-39511св18).
Отже, ОСОБА_1, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини стала власником спадкового майна - Ѕ частини спірної земельної ділянки, право власності на яку підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, а отже позивач набула право володіти та користуватися цим майном.».

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом N 11 (Протокол ратифіковано Законом N 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97 ) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, до майна в контексті Європейської Конвенції належать визначені законом права відповідно до яких, заявник має право вимагати «законного очікування» фактичного користування права. Зазначене положення висвітлено в рішення «Рисовський проти України» (ухвала щодо прийнятності від 20 жовтня 2011 року). Так, в п.70 зазначеного рішення визначено «Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. 

Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

Відповідно до ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».

Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до абз.2 ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: 1) судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені позовні вимог знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, а тому вони підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, суд,-
в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби у місті Рівному Львівського міжрегіонального управління міністерства юстиції України про звільнення майна з-під арешту – задоволити.

Скасувати арешт з нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 5116492, зареєстрований 12.06.2007 року за № 5116492 реєстратором: Перша рівненська державна нотаріальна контора, Рівненська обл., м.Рівне, Майдан Незалежності 7; підстава обтяження: постанова, АН 049401, 06.06.2007, Відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Рівненській області, державний виконавець Синіцька Н.П.; об`єкт обтяження: невизначене майно, Все майно; власник: ОСОБА_2 , Код: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий 12 лютого 1998 року Володимирецьким РВ УМВС України в Рівненській області 

Відповідач: Відділ Державної виконавчої служби у місті Рівному Львівського міжрегіонального управління міністерства юстиції України, м.Рівне, вул.Замкова, 22а, код ЄДРПОУ 35007146

Суддя Рівненського
міського суду         І.М.Ковальов