Справа № 932/12667/25 
Провадження № 2-а/932/242/25 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2026 року м. Дніпро
Шевченківський районний суд міста Дніпра
у складі головуючого -судді Потоцької С.С.,
за участю секретаря судового засідання-Карапиш А.М.,
представника позивача- Щербини Ю.І.,
представника відповідача- Барабаш Л.В.,
розглянувши адміністративну справу за позовом громадянина рф ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове видворення іноземця або особи без громадянства,
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Чередниченко А.В. в інтересах громадян инf рф ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про примусове видворення з України іноземця або особи без громадянства від 13.08.2025 № 1216100100000522.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що прибув в Україну в 2009. 20.12.2013 він уклав шлюб з громадянкою України ОСОБА_2 . Останній раз, перетнув кордон України -19.09.2021. Отримав посвідку на тимчасове проживання в Україні, яка була дійсна до 16.06.2022. З дня перетину кордону України по день звернення із позовною заявою позивач територію України не покидав та жодним чином не порушував правила її перебування. Позивач зазначає, що з травня 2022 року він неодноразово особисто звертався з повним пакетом документом до відповідача щодо обміну посвідки на тимчасове проживання на новий строк дії, але фактично органи міграційної служби не приймали документи, обґрунтовуючи свою відмову тим, що питання перебування громадян рф з 24.02.2022 не врегульовано, надання адміністративних послуг зупинено та всі очікують відповідні зміни на законодавчому рівні. Зазначений факт є преюдиційним, оскільки встановлений у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 09.05.2024 у справі № 204/10229/22. У липні 2024 року він звертався до структурного підрозділу ГУ Державної міграційної служби в Дніпропетровській області задля обміну посвідки на тимчасове проживання на новий строк та подання відповідних заяв/ клопотань щодо законного перебування на території України. Проте документи не були прийняти. Органи міграційної служби посилались на відсутність алгоритму дій щодо прийняття відповідних заяв, після скасування рішення органу міграційної служби про примусове повернення громадянина рф до країни походження. Співробітники органу міграційної служби надали роздрукований перелік документів, які необхідно позивачу зібрати для того щоб мати змогу подати до міграційної служби відповідні заяви про продовження строку перебування на території України. Однією з умов також звернення до органу міграційної служби із заявою про продовження строку перебування на території України було також: зняття з зареєстрованого місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач вжив всі необхідні заходи для збору необхідних документів для органу міграційної служби. У жовтні 2024 року позивачем вжиті дії щодо зняття із зареєстрованого місця проживання, та 11.10.2024 отримано довідку № 8068 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб. Позивач зазначає, що у листопаді- грудні 2024 року він також відвідував орган міграційної служби із переліком документів, які необхідно було останньому зібрати та із довідкою про зняття позивача з зареєстрованого місця проживання. Натомість, знову жодних заяв, клопотань від нього не прийняли та повідомили, що необхідно чекати телефонного дзвінка від співробітників органу міграційної служби, оскільки наразі в них відсутній співробітник, який би зміг зайнятись зазначеним питанням позивача та зміг би все правильно процесуально оформити. Документально підтвердити факт перебування у вказаній установі неможливо, оскільки фіксування прийомів громадян міграційна служба не веде. Позивач вказує, що під час розгляду справи № 205/12411/25 встановлено, що він вчиняв дії щодо продовження строку перебування в Україні шляхом звернення до компетентних органів міграційної служби. На думку позивача, відповідачем вчиняються неправомірні дії, внаслідок яких позивач позбавлений на законних підставах перебувати на території України. Позивач вказує, що склалася повторна ситуація щодо нібито бездіяльності з боку позивача, яка полягала у невжитті останнім дій щодо обміну посвідки на проживання, не подачі заяви про продовження строку перебування на території України, що і послугувало прийняттю оскаржуваного рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 10.07.2025 № 1211130100018819. На підставі цього рішення про примусове повернення від 10.07.2025 і прийняте відповідачем оскаржуване рішення про примусове видворення з України іноземця або особи без громадянства від 13.08.2025 № 1216100100000522. 
Рішення про примусове видворення від 13.08.2025 № 1216100100000522 є протиправним, оскільки відповідачем не врахований сімейний стан позивача, який перебуває у шлюбі з громадянкою України понад 11 років. Також не враховане, що він неодноразово звертався до органів міграційної служби як до, так і після отримання постанови від 09.05.2024 у справі № 204/10229/22. Крім того, факт відсутності офіційного працевлаштування не може слугуватиме доказом порушення ЗУ "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства". Повернення позивача може призвести до політичного переслідуваня. Позивач зазначає, що він виступає проти війни, засуджує дії російської федерації, з лютого 2022 року по теперішній час бере активну участь у допомозі ЗС України донатами. Також позивач підпадає під виключення, що зазначені у пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України від 01.11.2022 № 1232 «Деякі питання надання Державною міграційною службою адміністративних послуг в умовах воєнного стану», оскільки мав діючу посвідку на тимчасове проживання на території України, строк дії якої закінчився 16.06.2022, тобто у період воєнного стану.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 22.09.2025 відкрито провадження у справі та судове засідання призначене на 13.10.2025.
Ухвалою від 01.10.2025 відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідач зазначає, що громадянин рф ОСОБА_1 , прибув на територію України останній раз 19.08.2021 по по паспортному документу для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданий 03.06.2021 року Генеральним консульством рф у м. Харкові, терміном дії до 03.06.2026 .
Втративши підстави для подальшого перебування на території України, позивач (посвідка на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_2 терміном дії до 16.06.2022 , підстава шлюб з громадянкою України), ухилився від виїзду з України.
В ході проведення цільових профілактичних засобів, направлених на протидію нелегальній міграції, уповноваженими особами ГУ ДМС у Дніпропетровській області, виявлено порушення міграційного законодавства з боку позивача.
Позивач з заявою про продовження терміну перебування на території України, чи із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні до органів міграційної служби не звертався, інформація щодо визнання вищевказаного громадянина російської федерації біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відсутня, що підтверджується відповідною службовою документацією структурних підрозділів Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.
За фактом порушення строку перебування в Україні, уповноваженими посадовими особами ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 007258 від 10.07.2025, у якому зафіксовано порушення законодавства, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 203 КУпАП, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МДН № 007247 від 10.07.2025, відповідно до якої на вищевказаного громадянина російської федерації накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. Керуючись нормами ст. 26 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», уповноваженими посадовими особами ГУ ДМС у Дніпропетровській області 10.07.2025 відносно позивача прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, яким останнього зобов`язано залишити територію України у термін до 08.08.2025. У зазначений строк- до 08.08.2025 позивач не виїхав за межі території України.
За фактом порушення строку перебування в Україні, уповноваженими посадовими особами ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення серії АР МДН № 007349 від 13.08.2025, у якому зафіксовано факт порушення законодавства, відповідальність за яке передбачено ч.3 ст. 203 КУпАП, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МДН № 007238 від 13.08.2025 та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5 100 грн. 
Керуючись нормами ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», уповноваженими посадовими особами ГУ ДМС у Дніпропетровській області, 13.08.2025 відносно повивача прийнято рішення № 1216100100000522 про примусове видворення з України, яким останнього зобов`язано залишити територію України.
Відповідач звертає увагу, що позивач тривалий час перебуває на території України, не маючи на те законних підстав та не вживаючи належних та достатніх заходів легалізації свого перебування; відповідач ухиляється від виїзду після втрати підстав перебування в України, невиконання рішення про примусове повернення; відсутні законні джерела прибутку, унеможливлює придбання проїзних документів та свідчить про те, що позивач самостійно не покине територію України. Наголошує, що позивач не вживав дії щодо легалізації свого стану після набрання законної сили рішення суду у справі № 204/10229/22.
Ухвалою від 13.10.2025 провадження у справі № 932/12667/25 зупинено до набрання законної сили рішення суду у справі № 932/12661/25.
Ухвалою від 28.01.2026 провадження у справі поновлено, призначений розгляд справи.
У судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити позовну заяву та скасувати рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства з підстав викладених у позові.
Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у позові, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов. 
У судовому засіданні 04.03.2026 оголошено про перехід до стадії ухвалення рішення, проголошення рішення призначено на 09.03.2026.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши думки сторін, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є громадянином російської федерації, що підтверджується паспортом НОМЕР_1 , виданого 03.06.2021 (а.с.14-15).
Позивач прибув до України в 2009 році, а 20.12.2013 відповідач уклав шлюб з громадянкою України - ОСОБА_2 .
Громадянин російської федерації ОСОБА_1 прибув на територію України останній раз 19.08.2021 через УПП «Гоптівка» Державної прикордонної служби України по паспортному документу для виїзду за кордон НОМЕР_1  (а.с.139).
Остання посвідка на тимчасове проживання отримана 30.06.2021, строк дії якої закінчився 16 червня 2022 року (а.с.13).
Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2023 (справа № 204/10229/22) визнано протиправним та скасовано рішення № 14 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 27 жовтня 2022 року, винесене Чечелівським відділом у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області відносно позивач. Означене судове рішення набрало законної сили (а.с.59-71).
За фактом порушення строку перебування в Україні, уповноваженими посадовими особами ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно громадянина російської федерації ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 10.07.2025 серії ПР МДН № 007258, у якому зафіксовано порушення законодавства, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст. 203 КУпАП, відповідно до якої на вищевказаного громадянина російської федерації накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн (а.с.16-17).
10.07.2025 за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення начальником Відділу № 2 у місті Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області Шияном В.П. винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення серії ПН МДН № 007247, якою у зв`язку з тим, що позивач з 16 червня 2022 року мешкає на території України по недійсним документам та ухиляється від виїзду з території України, чим порушив ч.1,3 ст.3, ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», що є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке передбачено частиною другою ст. 203 КУпАП, та на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн (а. с.18-19).
10.07.2025 Відділом № 2 у місті Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області прийнято рішення № 1211130100018819 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, яким позивача зобов`язано покинути територію України не пізніше 08.08.2025(а.с.20-22).
13.08.2025 ГУ ДМС України в Дніпропетровській області прийнято рішення № 12161001000000522 про примусове видворення з України громадянина рф ОСОБА_1 (ас.26-29) та рішення про поміщення позивача до пункту тимчасового перебування, який незаконно перебуває в Україні (а.с. 26-29, 31-32).
Рішенням Новокодацького районного суду міста Дніпра від 15.08.2025 у справі № 205/12411/25 адміністративний позов ГУ ДМС України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України залишено без задоволення. Рішення Новокодацького районного суду міста Дніпра від 15.08.2025 у справі № 205/12411/25 набрало законної сили 25.09.2025 (а.с.45-54).
Рішенням Шевченківського районного суду міста Дніпра від 20.10.2025 справа № 932/12661/25 визнано протиправним та скасоване рішення від 10.07.2025 № 1211130100018819 про примусове повернення громадянина російської федерації ОСОБА_1 до країни походження або третьої країни. Рішення залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02.12.2025 у справі № 932/12661/25.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначено Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» № 3773-VI (далі-Закон № 3773-VI).
Пунктом 7 частиною 1 статті 1 Закону № 3773-VI визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.
Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону № 3773-VI строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.
Частиною 1 статті 26 Закону № 3773-VI визначено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України.
Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.
Суд відхиляє посилання відповідача про невжиття заходів щодо легалізації свого стану в Україні після прийняття рішення у справі № 204/10229/22, адже у рішенні Новокодацького районного суду міста Дніпра від 15.08.2025 у справі № 205/12411/25 встановлено, що ОСОБА_1 під час перебування в Україні не порушував громадський порядок, а також після спливу строку дії довідки на тимчасове проживання вчиняв дії щодо легалізації свого положення в Україні шляхом звернення до компетентних органів міграційної служби України щодо продовження строку перебування в Україні, що не відбулось через незалежні від відповідача обставини, які пов`язані із введенням воєнного стану в Україні та зупинення строків надання адміністративних послуг та видачі документів дозвільного характеру постановою Кабінету Міністрів України № 165 від 28.02.2022 р. Наведене свідчить про наявність у ОСОБА_1 тривалих та міцних соціальних зв`язків на території України та періодичного вжиття ним активних заходів щодо легалізації свого перебування на території України. Враховуючи прецедентну практику ЄСПЛ та вимоги чинного законодавства суд констатує, що війна в Україні, як форс- мажорна обставина, обмежила право ОСОБА_1 на подальшу легалізацію перебування його на території України у терміни, встановлені Законом та відповідно отримання документу. Встановлено, що позивач з травня 2022 року, розуміючи, що строк дії посвідки на тимчасове проживання закінчується, звертався до Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з питанням щодо продовження дії тимчасової посвідки та посадові особи відповідача повідомили його про те, що через введення на території України воєнного стану вирішення питання продовження дії тимчасової посвідки наразі не можливо, потрібно чекати змін до законодавства. 
Згідно з частиною четвертою статті 78 КАС обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20.06.2023 справа № 204/10229/22, рішення Новокодацького районного суду міста Дніпра від 15.08.2025 у справі № 205/12411/25, рішенням Шевченківського районного суду міста Дніпра від 20.10.2025 справа № 932/12661/25 є преюдиціальними та приймаються судом із беззаперечними обставинами, що були встановленні іншим судом в іншій справі стосовно одних і тих же осіб.
Крім того, з аналізу норм статей 26 та 30 Закону № 3773-VI слідує, що прийняттю рішенню про видворення іноземця чи особи без громадянства передує, серед іншого, прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення.
За обставинами справи встановлено, що підставою прийняття оскаржуваного рішення є невиконання позивачем рішення про примусове повернення від 10.07.2025 № 1211130100018819.
Як встановлено під час розгляду справи рішенням Шевченківського районного суду міста Дніпра від 20.10.2025 справа № 932/12661/25 визнано протиправним та скасоване рішення про примусове повернення від 10.07.2025 № 1211130100018819.
Оскільки відповідно до приписів частини першої ст. 30 Закону № 3773-VI рішення про примусове видворення від 13.08.2025 є похідним від рішення про примусове повернення від 10.07.2025, тому, на переконання суду, у випадку скасування останнього втрачаються і наслідки скасованого рішення.
Тому у випадку скасування рішення про примусове повернення, за наслідком якого прийнято рішення про примусове видворення, останнє також підлягає скасуванню.
Відповідно до частини першої ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача ( частина друга ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України ).
Оскільки рішення про примусове видворення з до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства з України іноземця або особи без громадянства від 13.08.2025 № 1216100100000522 прийняте у зв`язку з невиконанням позивачем рішення про примусове повернення від 10.07.2025№ 1211130100018819, яке визнане протиправним та скасоване, а обставин, встановлені у судових рішеннях мають преюдиціальне значення для суду при розгляді цієї справи, тому суд дійшов висновку, що рішення про примусове видворення від 13.08.2025 № 1216100100000522 підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 8, 9, 77, 78, 241-246, 288 КАС України, суд 
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов громадянина рф ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області ( код ЄДРПОУ 37806243; 49000, м. Дніпро, вул. В. Липинського, 7) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про примусове видворення з України іноземця або особи без громадянства від 13.08.2025 № 1216100100000522– задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 13.08.2025 № 1216100100000522 про примусове видворення з України громадянина рф ОСОБА_1 .
Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя           С.С.Потоцька