КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2026 року м. Київ справа №320/42641/23
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації про зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації , в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації Київської області від 25.10.2023 про припинення допомогу переміщеним особам на проживання ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації Київської області поновити статус внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 та призначити (відновити) допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам.
Позовна заява мотивована тим, що з початком військових дій на території Запорізької області, позивач була змушена переїхати с. Гнідин Бориспільського району Київської області. Позивач зазначає, що з 03.06.2022 перебуває на обліку Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації Київської області як внутрішньо переміщена особа. Позивач вказує, що після того як у жовтні 2023 року не отримала допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам, вона звернулась із заявою до відповідача про поновлення даної виплати. Однак відповідач відмовив у відновленні виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, відповідно до підпункту 5 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2023 №709 "Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб".
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та вказує, що за результатами верифікації виявлено невідповідність інформації, на підставі якої призначено грошову допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, про що свідчить паспорт НОМЕР_1 .
Позивач є внутрішньо переміщеною особою відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 03.06.2022 №3225-7001256826. Згідно з якою зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання - АДРЕСА_2 .
Відповідно до інформації з Державного реєстру реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта у ОСОБА_1 з 19.06.2019 у спільній частковій власності (1/3) перебуває житловий будинок загальною площею 179 кв.м., житлова площа - 62,7 кв. м. 
Відповідно до акту про обстеження житлово-побутових умов від 18.10.203 працівниками Судилківської сільської ради проведено обстеження домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 та зазначено, що на момент обстеження, проживання в будинку не можливо.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації Київської області із заявою про поновлення виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.
Листом від 25.10.2023 №7/1468 відповідач повідомив, що за результатами верифікації та згідно інформації з Державного реєстру речових прав позивач є власником 1/3 частини будинку за адресою: АДРЕСА_3 , який розташований на територіях, не включених до переліку територій, або на територіях, включених до переліку територій, щодо яких визначено дату завершення бойових дій або тимчасової окупації. Також, відповідач зазначає, що допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам подовжується тим громадянам, у яких житло зруйноване або непридатне для проживання та інформація про яке внесена до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російською федерацією проти України або щодо якого подано документальне підтвердження органом місцевого самоврядування факту пошкодження/знищення житлового приміщення внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російською федерацією. Крім того, згідно акту обстеження житлово-побутових умов будинку, який перебуває у власності позивача інформація про пошкодження житлового приміщення внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російською федерацією відсутня. Тому відновлення виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.10.2023 є неможливим та безпідставним.
Вважаючи, відмову відповідача щодо розгляду її заяви про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам протиправною, позивач звернулась з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Статтею 3 Конституції України закріплене визнання найвищою соціальною цінністю в України людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обов`язок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII (далі Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Відповідно до ст. 4 Закону № 1706-VII, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.
Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок № 332).
Пунктом 1 Порядку № 332 визначено, що допомога призначається для забезпечення соціальної підтримки внутрішньо переміщених осіб із числа незахищених верств населення та стимулювання до працевлаштування внутрішньо переміщених осіб працездатного віку.
Згідно п. 2 та 3 Порядку № 332, з 01.08.2023 допомога призначається на шість місяців внутрішньо переміщеній особі, яка вперше звернулася за призначенням допомоги, та виплачується щомісяця внутрішньо переміщеній особі або уповноваженій особі на внутрішньо переміщену особу у випадку недієздатності отримувача або дитину у такому розмірі:
- для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень;
- для інших осіб - 2000 гривень.
Допомога призначається на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про якого включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.
Допомога призначається за повний місяць, у якому уповноважена особа звернулася за її наданням, незалежно від дати такого звернення.
З 1 листопада 2023 р. допомога призначається на шість місяців на сім`ю, яка вперше звернулася за призначенням допомоги, та виплачується щомісяця одному з членів сім`ї (далі - уповноважена особа) у такому розмірі:
- для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень;
- для інших осіб - 2000 гривень.
Допомога призначається на кожного члена сім`ї, відомості про якого включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.
Допомога призначається за повний місяць, у якому уповноважена особа звернулася за її наданням, незалежно від дати такого звернення.
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 709 "Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб" (далі - Постанова № 709).
Положеннями пункту 2 Постанови № 709 визначено підстави припинення виплат допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.
Відповідно до підпункту 5 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб» №709 від 11.07.2023 (далі Постанова №709) з 1 вересня 2023 р. виплата допомоги припиняється внутрішньо переміщеним особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови, якщо за результатами верифікації встановлено, що після набрання чинності цієї постанови:
- внутрішньо переміщена особа має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташовані на територіях, не включених до переліку територій, або на територіях, включених до переліку територій, щодо яких визначено дату завершення бойових дій (дату припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації (крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що документально підтверджено органами місцевого самоврядування або за технічної можливості інформацією щодо житлових приміщень, внесених до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації проти України, або житлового приміщення (частини житлового приміщення площею менш як 13,65 кв. метра на одного члена сім`ї).
Відповідно до статті 47 Житлового кодексу України норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.
Як зазначалось судом раніше позивач має у власності 1/3 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , житлова площа 62,07 кв. м., розрахунок 1/3 житлової площі становить 20,69 кв. м., тобто більше, ніж передбачено діючим законодавством 13,65 кв.м.
Суд вказує, що даний об`єкт житлової нерухомості розташований на території, не включеній до переліку територій на яких ведуться бойові дії, або території, включених до переліку територій, щодо яких визначено дату завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до акту про обстеження житлово-побутових умов від 18.10.2023, неможливість проживання у житловому будинку за адресою АДРЕСА_3 не пов`язана з бойовими діями спричинених військовою агресією російської федерації проти України.
Ураховуючи вищевикладене, відмовляючи позивачу у відновленні виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.10.2023 Управління соціального захисту населення Бориспільської районної адміністрації Київської області діяло правомірно. 
Таким чином, суд відмовляє у задоволенні адміністративного позову.
На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Василенко Г.Ю.