Справа № 463/306/26
Провадження № 2/463/899/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2026 року Личаківський районний суд м. Львова
в складі: 
головуючого судді Боброва Ю.Ю.
з участю секретаря судового засідання Назара Р.М.
позивача ОСОБА_1 
відповідача ОСОБА_2 

в м. Львові
у відкритому судовому засіданні,
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а :

позивач звернулася до Личаківського районного суду м. Львова із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08 червня 2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) за актовим записом № 1166 та стягнення аліментів на утримання доньки в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини та на утримання позивача, у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею трирічного віку у фіксованій сумі 7 000 грн щомісячно.
Короткий зміст позовних вимог
Свої вимоги позивач мотивує тим, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Відносини між сторонами ускладнилися через конфлікти, психологічний тиск, неприйнятну поведінку та фізичний тиск з боку відповідача, що змусило позивача припинити спільне проживання. З серпня 2024 року сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, спільного майна під час шлюбу не набули.
Вважає, що шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні, а також, у зв`язку з утриманням малолітньої дитини, просить суд стягнути з відповідача аліменти.
Належний рівень життя дитини позивач сама не зможе забезпечити, тому батько, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/4 частки на дитину та утримувати її до досягнення трирічного віку спільної дитини відповідно до статті 80 Сімейного Кодексу України, з усіх видів заробітку. Відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому, вважає, він може сплачувати аліментів.
Просить позов задоволити.
Відповідач не скористався правом на подання відзиву.
Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило.
Процесуальні питання пов`язані з розглядом справи
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 січня 2026 року головуючим суддею у справі визначено суддю Боброву Ю.Ю.
Із відповіді №2257465 від 21 січня 2026 року з Єдиного демографічного реєстру отримано інформацію про реєстрацію місця проживання відповідача.
Після усунення недоліків позову, ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 5 лютого 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, дала аналогічні пояснення. 
Відповідач у судовому засіданні позов не заперечив. 
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.
Фактичні обставини, встановлені судом
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклала шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований 08.06.2021 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в м. Львів, про що зроблений актовий запис №1166 від 08.06.2021 року.
У шлюбі у сторін народились донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 18 від 09.01.2024 року Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в м. Львів
З позову вбачається, що на даний час сторони сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, разом не проживають, позивач вважає примирення неможливим.
Правові норми законодавства застосовані судом, висновки та мотиви прийнятого рішення
Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно із ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Згідно із ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, а тому примирення та збереження їх сім`ї є неможливим.
Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року надано роз`яснення, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу – одна з основних його засад. Шлюб – це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
Відповідно до статті 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Позивач скористалась своїм правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.
Судом не встановлено обставин відповідно до норм чинного законодавства, які б унеможливлювали розірвання шлюбу.
Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін – одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, позов в цій частині підлягає задоволенню.
Окрім цього, у відповідності до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Законом передбачена рівність такого обов`язку.
Як встановлено в судовому засіданні судом, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає із матір`ю – позивачем по справі, що відповідач не заперечив.
Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.
Статтею 182 СК України визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, встановивши обставини, що враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів непрацездатних осіб, дітей на утриманні; виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, з врахуванням фактичного незаперечення позову відповідачем, суд приходить до висновку, що аліменти в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку відповідача відповідатимуть потребам дитини та фінансовим можливостям відповідача.
Також, відповідно до положень ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
З врахуванням встановлених судом обставин, враховуючи те, що відповідач не заперечив щодо вимог позивача щодо утримання її до досягнення дитиною трьох років, як і не заперечив щодо розміру такого утримання в сумі 7 000 грн та зазначив, що має можливість сплачувати відповідні суми, а тому в цій частині позов також підлягає до задоволення.
Відповідно до частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.
Суд, також вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 частини 3 статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Щодо судових витрат
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1 331,2 грн, а також з відповідача в користь держави - 1 331,2 грн, оскільки позивач при поданні позову була звільнена від сплати такого щодо вимог про стягнення аліментів.
Керуючись ст.ст. 2, 81, 200, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд 

в и р і ш и в :

позов задоволити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що зареєстрований 08 червня 2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) за актовим записом № 1166.
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня подання позову – 14 січня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на її утримання у зв`язку з доглядом за дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошові сумі в розмірі 7 000 грн щомісячно з дня подання позову – 14 січня 2026 року і до досягнення дитиною трирічного віку.
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , судові витрати в розмірі 1 331,2 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня двадцять копійок).
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь держави судові витрати в розмірі 1 331,2 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня двадцять копійок).
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата складання повного рішення – 02 листопада 2020 року.
позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;
відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено, проголошено та підписано 3 квітня 2026 року.

Суддя: Юлія БОБРОВА