ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

16 квітня 2026 року 	м.Суми	

Справа №585/3411/25 
Номер провадження 22-ц/816/1889/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Черних О. М. (суддя-доповідач),
суддів - Петен Я. Л. , Замченко А. О. 
розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Такскомбанк", в інтересах якого звернувся ОСОБА_1 , на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 січня 2026 року ухваленого під головуванням судді Шияновської Т.В., у цивільній справі № 585/3411/25 за позовом АТ "Таскомбанк" до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,
УСТАНОВИВ:
1. Описова частина
Короткий зміст вимог позову
У вересні 2025 року представник Акціонерного товариства «Таскомбанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 35 844,90 гривень та витрат по сплаті судового збору.  
Позовна заява вмотивована тим, що 19.05.2021 між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_2 було підписано Заяву-договір на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування в межах проекту izibank, в тому числі на відкриття поточних рахунків, операції за якими можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, для здійснення розрахунків без фізичного носія (Віртуальну картку) у гривні, доларах США, та євро, мета якого, зокрема, розрахунково-касове обслуговування. Банком було відкрито ОСОБА_2 поточний рахунок, за яким операції можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів: № НОМЕР_1 .
02.06.2021 відповідачем було ініційовано продаж іноземної валюти в сумі 1 313,00 доларів США; електронні платежі з виконання операції було проведено успішно, однак через непередбачуваний технічний збій відбулося анулювання транзакції. При цьому гривневий еквівалент в сумі 35 844,90 грн система вже встигла перерахувати на рахунок клієнта, а пізніше валютні кошти також повернулись на його рахунок. Тобто, відповідач отримав виручку за продаж валютних коштів в сумі 1 313,00 доларів США двічі.
Спроби співробітників банку зв`язатись з відповідачем щодо повернення перерахованих коштів за валюту, що не була фактично ним продана, виявились безрезультатними. Відтак належні банку грошові кошти у сумі 35 844,90 грн безпідставно утримуються відповідачем та у відповідності до вимог ст.1212 ЦК України підлягають стягненню на користь відповідача.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 січня 2026 року у складі головуючого судді Шияновської Т.В. було відмовлено в задоволенні позовних вимог АТ «Таскомбанк» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів з ОСОБА_2 .
Суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять належних, достовірних та достатніх доказів зарахування АТ «Таскомбанк» грошових коштів на рахунок відповідача внаслідок допущеної помилки банківської системи. Виписки з карткових рахунків в АТ «Таскомбанк» на ім`я ОСОБА_2 не містить статусу void - анулювання, Н-блокування тощо, ініційованої ним операції з продажу іноземної валюти на суму 1313,00 USD. Будь-які докази на підтвердження непередбачуваного технічного збою програмного забезпечення банку, який мав місце 22.06.2021 в період часу з 22:36 по 22:54, в матеріалах справи відсутні. Стороною позивача не доведено, що мало місце подвійне зарахування гривневого еквіваленту 35 844,90 грн на рахунок відповідача внаслідок технічного збою, та відповідно, що мало місце безпідставне отримання ОСОБА_2 грошових коштів.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Скаржник вважає, що рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 січня 2026 року не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, суд неналежним чином дослідив докази, порушуючи норми матеріального та процесуального права.
В апеляційній скарзі представник АТ «Таскомбанк» зазначив, що суд першої інстанції не дослідив обставини, зазначені в позовній заяві, та наданих позивачем доказів.
Посилаючись на позицію Верховного Суду щодо природи даних відносин, що викладена, зокрема в постановах від 23.05.2018 року по справі №629/4628/16-ц, від 02.10.2013 №6-88-цс13, просив скасувати судове рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 січня 2026 року у справі № 585/3411/25 і ухвалити нове, про задоволення позовних вимог в повному обсязі. 
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 березня 2026 року справу передано судді-доповідачеві – Черних О.М.
Ухвалою Сумського апеляційного від 18 березня 2026 року апеляційна скарга була залишена без руху.
Ухвалою Сумського апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 23 березня 2026 року відкрито апеляційне провадження в указаній справі.
Ухвалою Сумського апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 23 березня 2026 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу
Представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу АТ «Таскомбанк» залишити без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 січня 2026 року залишити без змін. Зазначає, що судом першої інстанції було здійснено розгляд справи відповідно до вимог ЦПК України, вірно застосовано норми матеріального права, положення викладені у рішенні відповідають чинному законодавству та практиці Верховного Суду. Викладені в апеляційній скарзі доводи позивача не грунтуються на вимогах закону, матеріали справи не містять будь-яких доказів безпідставного отримання відповідачем коштів банку, позивачем не надано жодного доказу, що технічний збій взагалі мав місце, а так само не доведено зв`язок між операціями за різними банківськими рахунками. 
Позиція апеляційного суду 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам цивільного процесуального та матеріального законодавства України, а апеляційна скарга представника Акціонерного товариства «Таскомбанк» не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
2. Мотивувальна частина
Фактичні обставини справи
З матеріалів справи вбачається, що 19.05.2021 на підставі заяви-договору на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування ОСОБА_2 акцептовано публічну пропозицію АТ «Таскомбанк» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 8-9).
19.05.2021 між ТОВ «Таскомбанк» та відповідачем укладено заяву-договір №ДВ-IZI/354536 на відкриття банківського вкладу на вимогу для фізичних осіб «zanachka» (а.с.10-17).
ОСОБА_2 відкрито поточний рахунок операції, за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів № НОМЕР_1 , для здійснення розрахунків без фізичного носія (віртуальну картку) у гривні, доларах США на Євро, а також рахунок вкладу (на вимогу) у гривні № НОМЕР_2 (а.с.8-9).
Стосовно спірного періоду переведення коштів з виписки по рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_2 вбачається проведення наступних операцій:
- 02.06.2021 о 22:36:53 поповнення карткового рахунку через термінал на суму 14 484,64 грн, баланс 1 313,80 у валюті USD;
- 02.06.2021 о 22:54:57 поповнення карткового рахунку через термінал на суму 32 732,50 грн, баланс 2 499,76 у валюті USD;
- 02.06.2021 о 22:57:48 переказ коштів (списання) на суму -2 499,00 баланс 0,76 у валюті USD (а.с. 19).
Стосовно спірного періоду переведення коштів з виписки по рахунку № НОМЕР_3 ОСОБА_2 вбачається проведення наступних операцій:
- 02.06.2021 о 22:52:17 зарахування гривні від продажу 1313,00 USD по курсу 27.30/1 USD на суму транзакції 35 844,90 грн, баланс 50 821,76 грн;
- 02.06.2021 о 22:57:51 зарахування гривні від продажу 2499,00 USD по курсу 27.30/1 USD на суму транзакції 68 222,70 грн, баланс 119 044,46 грн (а.с. 21).
Мотиви з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновків, що позивачем не надано доказів безпідставності отримання відповідачем коштів внаслідок допущеної помилки банківської системи.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.
Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.
Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України одним з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Отже, з урахуванням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Що узгоджується з висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19), в якій вказано, що "водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах".
Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (частина перша статті 1212 ЦК України).
Передбачений статтею 1212 ЦК України вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав. Отже, предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і неврегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) її майна, яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі, та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.
Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом (стаття 1215 ЦК України).
У пункті VII.-2:101 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказано, що збагачення є безпідставним, за винятком таких випадків: особа, яка збагатилася, має право на отримання збагачення за рахунок потерпілого в силу договору чи іншого юридичного акту, судового рішення або норми права; або потерпілий вільно і без помилки погодився на настання невигідних для себе наслідків.
Тлумачення вказаних норм свідчить, що при визначенні того чи підлягають безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі слід враховувати, що акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.
Відповідно до Закону України «Про платіжні послуги» визначено, що помилкова платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини надавача платіжних послуг здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі.
У банківській практиці транзакція void (анулювання) - це скасування платіжної операція до того, як гроші були фактично списані з рахунку покупця та переказані продавцю.
Як вбачається із матеріалів справи, і це встановлено судом першої інстанції, відповідач є клієнтом банку позивача та користується його послугами, зокрема розрахунково-касовим обслуговуванням. Банком було відкрито ОСОБА_2 поточний рахунок, операції за яким, можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів. 02.06.2021 відповідачем було ініційовано продаж іноземної валюти 02.06.2021 о 22:52 в сумі 1 313,00 доларів США. і йому було зараховано 35844,90 грн, в подальшому цього ж дня 02.06.2021 о 22:57 йому зараховано 68222,70 грн від продажу 2499,00 доларів США.
Відповідно до ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунку або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом.
Відповідно до п. 1.152 розділу 1 «Визначення термінів» Публічна пропозиція АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, введеної в дію з 02.03.2021, транзакція – це операція, ініційована Держателем за допомогою ПК для доступу до Поточного рахунку з використанням платіжної картки з метою одержання інформації про його стан, здійснення платежів, одержання готівкових коштів за допомогою ПК.
Звертаючись до суду з цим позовом, представник банку, посилаючись на положення статті 1212 ЦК України, просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 35844,90 гривень, зазначаючи, що електронні платежі з виконання операції було проведено успішно, однак через непередбачуваний технічний збій відбулося анулювання транзакції, при цьому гривневий еквівалент в сумі 35 844,90 грн система вже встигла перерахувати на рахунок відповідача, а пізніше валютні кошти також повернулись на його рахунок. Вважає, що відповідач отримав виручку за продаж валютних коштів в сумі 1 313,00 доларів США двічі, проте не надав належних, допустимих й достовірних доказів того, що мала місце саме подвійна виплата коштів, і що їх зарахування не було обумовлене дією чинного договору або іншою правовою підставою.
Так відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частинами першою та другою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення коштів у розмірі 35844,90 гривень на підставі статті 1212 ЦК України, оскільки позивачем не надано доказів неправомірності чи помилковості зарахування коштів, нічим не підтверджено технічний збій в системі при обміні валют («void»), не надано, наприклад актів-перевірок стосовно вказаного випадку, довідки технічного стану систему, можливості такого збою при інших випадках. Тобто не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог. Отже, за встановлених у справі обставин, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення коштів.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що у суду були відсутні підстави аналізувати наявність доказів укладання договору, і були всі підстави для застосування до спірних правовідносин ст. 1212 ЦК України, є необгрунтованими, оскільки зводяться до суб`єктивної оцінки норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин, ґрунтуються на припущеннях і не підтверджені належними доказами, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення немає. 
Посилання скаржника у апеляційній скарзі на постанови Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц та від 02.10.2013 у справі № 6-88-цс13, відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки відповідна оцінка наданих заявником доказів на підтвердження наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, здійснюється судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням обставин конкретної справи. Правові позиції Верховного Суду, викладені у названій постанові, не є релевантними до обставин цієї справи та відповідне судове рішення приймалося за іншої фактично-доказової бази
Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.
За наведених підстав, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, оцінив надані позивачем докази та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджено обставини справи.
Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Колегія суддів апеляційного суду, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами процесуального та матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.
Щодо розподілу судових витрат
За правилом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки за результатами розгляду апеляційної скарги рішення суду підлягає залишенню без змін, відсутні, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи.
Керуючись ст. ст.368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства "Таскомбанк", Пономаренка Олександра Володимировича залишити без задоволення.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 січня 2026 року в цивільній справі № 585/3411/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 
Головуючий -  	О. М. Черних	

Судді: Я. Л. Петен 

А. О. Замченко