Справа № 157/1654/25
Провадження № 2/162/33/2026

ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 квітня 2026 року       селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді       Савича А. С.,
з участю секретаря судового засідання   Гичук О. М.,
позивача          ОСОБА_1 ,
представника позивача        ОСОБА_2 ,
відповідачки         ОСОБА_3 ,
представника відповідачки       ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 18.09.2025 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до Камінь-Каширського районного суду Волинської області, з позовом до  ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна. 
Свій позов обґрунтовує тим, що 04.04.2023 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що було зроблено (складено) актовий запис № 519. На теперішній час в суді перебуває позов ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. Під час шлюбу сторонами було набуто у спільну сумісну власність такі об`єкти нерухомого майна, а саме: земельна ділянка, кадастровий номер 0723186100:05:001:0148, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2995335407231, загальною площею 0,1314 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та будівля, загальною площею 43,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2776500407040, що знаходиться за цією ж адресою. Окрім того, в період зареєстрованого шлюбу було придбано цінне рухоме майно, транспортний засіб – автомобіль «Volvo S60», об`єм двигуна 2521 см. куб., 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 . Це майно придбане в період зареєстрованого шлюбу, в інтересах сім`ї позивача та відповідачки, за рахунок коштів (грошового забезпечення), які позивач отримував на службі як військовослужбовець. ОСОБА_1 по травень 2025 року брав активну участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Внаслідок захворювання та інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час захисту Батьківщини, ОСОБА_1 встановлено інвалідність ІІ групи. Після звільнення зі служби за станом здоров`я та повернення ОСОБА_1 додому, між сторонами почали погіршуватися відносини. Зокрема, 08.07.2025 близько 20 год 30 хв ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклого конфлікту, умисно завдала удар кухонним ножем по тілу ОСОБА_1 , який був її чоловіком, про що 11.07.2025 внесено відомості до ЄРДР та зареєстровано кримінальне провадження № 12025035580000510, за ч. 1 ст. 126 КК України. Окрім того, 07.08.2025 в ЄРДР зареєстроване кримінальне провадження № 12025030580002161 за ч. 4 ст. 185 КК України, в зв`язку з тим, що 08.07.2025 здійснено крадіжку грошових коштів в сумі 200000,00 грн та завдано ОСОБА_1 матеріальної шкоди на зазначену суму. 
Зазначає, що неодноразово звертався до відповідачки із проханням в добровільному порядку здійснити поділ спільного сумісного майна, однак відповідачка це прохання ігнорує. З огляду на наведені обставини, позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду.
Вважає, що найбільш ефективним буде поділ, за якого нерухомість буде належати на праві власності лише одній стороні, з огляду на що позивач просить визнати право власності на таке майно за собою. На базі будівлі позивач має намір здійснювати підприємницьку діяльність. Окрім того, вважає за необхідне наголосити, що, на відміну від відповідачки, позивач не має посвідчення водія та через захворювання та інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час захисту Батьківщини, позивач не зможе керувати транспортним засобом за станом здоров`я. З огляду на це, позивач не матиме можливості користуватися автомобілем самостійно, а тому вважає, що право власності на нього має бути залишене саме за відповідачкою. При цьому, зауважує, що відповідно до ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. 
Наголошують на тому, що після звільнення позивача зі служби через отриману ним інвалідність ІІ групи під час захисту Батьківщини відповідачка вчинила кримінальне діяння – нанесла позивачеві тілесні ушкодження кухонним ножем, відомості про що було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Після цього відповідачка, користуючись безпорадним станом позивача внаслідок завданих йому тілесних ушкоджень, викрала належну позивачу суму коштів в розмірі 200000,00 грн, відомості про що було внесено до ЄРДР. Крім того, зауважує, що відповідачка під час набуття у спільну власність майна не працювала та не отримувала дохід без поважних підстав, з огляду на що не дбала про матеріальне забезпечення сім`ї, а все майно було придбане за рахунок грошового забезпечення позивача. Зазначає, що позивач повність утримував відповідачку, перераховував на її банківські реквізити кошти. Крім того, позивач за власний рахунок закрив особистий кредит відповідачки, приблизно в розмірі 100 000,00 грн. Вперше як фізична особа-підприємець відповідачка зареєструвалась лише в жовтні 2024 року. Більше того, позивач, окрім відповідачки, також утримував її доньку від попереднього шлюбу. Зважаючи на недобросовісну поведінку відповідачки, а саме на те, що вона викрала зазначену суму коштів, не дбала про матеріальне забезпечення сім`ї та завдала позивачеві тілесних ушкоджень кухонним ножем, вважає, що в даному випадку наявні обґрунтовані підстави, передбачені ч. 2 ст. 70 СК України для того, щоб суд відступив від засад рівності часток майна подружжя на користь позивача (різниця у вартості часток майна подружжя складає 41000,00 грн. Вартість майна, яка є спільною сумісною власністю сторін, відповідно до довідок аналітичного дослідження ринку становить: земельної ділянки – 190 000,00 грн, будівлі – 221 000,00 грн, автомобіля – 370 000,00 грн.
З урахуванням наведеного, просить суд у порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на: земельну ділянку, кадастровий номер 0723186100:05:001:0148, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2995335407231, загальною площею 0,1314 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та будівлю, загальною площею 43,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2776500407040, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на колісний транспортний засіб – автомобіль Volvo S60, об`єм двигуна 2521 см. куб., 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 . Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у повному обсязі.
Ухвалою судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 22.09.2025 позовну заяву із доданими до неї документами передано за підсудністю до Любешівського районного суду Волинської області для розгляду по суті (т.1, а.с.49).
Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області від 15.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження (т.1, а.с.95).
Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області від 15.10.2025 клопотання представника позивача ОСОБА_2 про витребування доказів задоволено, витребувано з ГУ ДПС у Київській області інформацію з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків щодо ОСОБА_3 та відповідні копії податкових декларацій за період з 01.01.2023 по 03.09.2025 (т.1, а.с.96-97). 
Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 13.11.2025 заяву представника відповідачки ОСОБА_5 - задоволено та відкладено підготовче засідання (т.1, а.с.111).
Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 04.12.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті (т.1, а.с.171-172).
Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 16.02.2026 відмовлено відповідачці ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про поновлення строку на подачу відзиву. Відзив ОСОБА_3 – залишено без розгляду. Відмовлено в поновленні строку для подання заяви відповідачки ОСОБА_3 про виклик свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (т.2, а.с.163-165).
Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 04.03.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_2 про приєднання до матеріалів справи № 157/1654/25 доказів від 13.01.2026, а також додаткових пояснень з клопотанням про приєднання доказів від 03.03.2026 (т.2, а.с.247-248).
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у ньому, та просили його задовольнити. Не заперечували, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя. Просили відступити від засад рівності часток подружжя на користь позивача, з урахуванням доводів, викладених у позовній заяві, та у порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на земельну ділянку та будівлю, а за ОСОБА_3 – визнати право особистої приватної власності на автомобіль, перерахувавши їй кошти в сумі 20 500,00 грн, які були сплачені позивачем 23.03.2026 на депозитний рахунок суду в якості компенсації за відхилення від рівності часток, оскільки загальна вартість майна складає 781 000,00 грн, а при рівності часток кожен з подружжя мав би отримати майна на суму 390 500,00 грн. 
Відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 у судовому засіданні вважали доводи, викладені у позові безпідставними, вони ніякими доказами не підтверджуються. Відповідачка під час шлюбу офіційно працювала на посаді старшої медичної сестри у ТОВ «Дитячий медичний центр вихідного дня» та отримувала відповідні доходи, що підтверджується інформацією, яка була витребувана судом за клопотанням представника позивача з Державної податкової служби України. Надалі позивач наполіг, щоб вона звільнилась з цієї робити та займалась налаштуванням побуту їх сім`ї, іншими сімейними справами, оскільки його грошового забезпечення вистачало для них. Вона не викрадала коштів у позивача та не завдавала йому тілесних ушкоджень, тобто жодних кримінальних правопорушень щодо позивача не вчиняла, ці твердження позивача є голослівними. Доводи позивача, що відповідач не дбала про матеріальне забезпечення сім`ї є недоведеним і спростовується дослідженими доказами. Наявність у позивача інвалідності та незадовільного стану здоров`я також не може свідчити про відступ від засад рівності часток подружжя, оскільки відповідачка не має будь-якого стосунку до отримання цієї інвалідності та не повинна втрачати своє майно на користь позивача із-за цієї обставини. З урахуванням наведеного вважає, що відсутні визначені частинами 2, 3 ст. 70 СК України обставини для відступу від рівності часток подружжя на користь позивача. Не заперечували оцінку спірного нерухомого та рухомого майна, здійснену стороною позивача. Підтвердили, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки воно набуте сторонами під час шлюбу, який був з 04.04.2023 по 08.12.2025. Разом з тим, просять врахувати, що відповідачка переїхала до своїх батьків, фактично проживає в с.Селісок Камінь-Каширського району, з листопада 2024 року у спірній нежитловій будівлі разом з своїми родичами облаштувала торгове місце (магазин одягу та продуктовий магазин), для здійснення підприємницької діяльності, яку вона здійснює і по теперішній час, і це є її єдиним джерелом доходу. Натомість позивач проживає в м.Києві, підприємницькою діяльністю не займається, зареєструвався як ФОП лише в жовтні 2025 року, тобто перед подачею позову, щоб створити штучне уявлення про його наміри здійснювати підприємницьку діяльність. Просять при виборі способу поділу майна врахувати фактичні обставини, які склалися із часом та існують наразі щодо використання сторонами нерухомого майна. Здійснити поділ майна подружжя у такий спосіб: в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на автомобіль, а за відповідачкою ОСОБА_3 - право власності на земельну ділянку та будівлю. Перерахувати ОСОБА_1 кошти, внесені ОСОБА_3 відповідно до квитанції від 09.02.2026 на депозитний рахунок суду у розмірі 20500,00 грн, як компенсацію за відхилення від рівності часток. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати у справі.
Свідок ОСОБА_8 , матір відповідачки, у судовому засіданні пояснила, що її дочка перебувала у зареєстрованому шлюбі з позивачем. Під час шлюбу вони набули майно, а саме автомобіль марки Volvo, а також земельну ділянку з будівлею, що знаходяться в с. Селісок Камінь-Каширського району Волинської області. Її сім`я та родичі допомогли дочці фізичною працею та грошовими коштами облаштувати в будівлі торгову точку для здійснення нею підприємницької діяльності, якою вона займається по теперішній час. Позивач при цьому участі не брав. Під час шлюбу дочка офіційно працювала та отримувала зарплату. 
Заслухавши пояснення учасників судового провадження, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, перевіривши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що 04.04.2023 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_3 було укладено шлюб, що підтверджується актовим записом про шлюб № 519, складеним Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), свідоцтво серії НОМЕР_2 (т.1, а.с.19).
Рішенням Бориспільського районного суду Київської області від 05.11.2025 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 441831511 від 02.09.2025 вбачається, що ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0.1314 га від 29.10.2024 є власником земельної ділянки в АДРЕСА_1 , а також на підставі договору купівлі-продажу є власником закінченого будівництвом об`єкта будівлі в АДРЕСА_1 , загальною площею 43,5 кв.м. від 22.09.2023 (т. 1 а.с.20).
З відповіді Головного сервісного центру МВС № 31/2800АЗ-223542025 від 04.09.2025 вбачається, що власником 31.01.2024 автомобіля Volvo S60, 2521, (2011) № куз. НОМЕР_1 , 308-перереєстрація на нового власника за договором купівлі-продажу (СГ) (ТСЦ 8046) є ОСОБА_3 (т.1, а.с.21).
Таким чином, суд вважає встановленим, що земельна ділянка, будівля та автомобіль належить сторонам по справі на праві спільної сумісної власності, оскільки були набуті ними за час шлюбу за спільні кошти, незалежно від того, що право власності на спірне майно зареєстровано за відповідачкою.
Факт того, що все вищевказане спірне майно є спільною сумісною власністю сторін учасниками справи не оспорюється.
Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За приписом ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Частиною 2 ст.13 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 60 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності.
Згідно з ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Частиною 1 ст. 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з ч. 1 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 вказаної статті у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Відповідно до висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 13.02.2020 у справі № 320/3072/18, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними. За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
Щодо доводів сторони позивача про відступлення від засади рівності часток подружжя, збільшення частки ОСОБА_1 , суд зазначає таке.
Доводи про те, що після звільнення позивача зі служби через інвалідність ІІ групи під час захисту Батьківщини відповідачка вчинила кримінальне – каране діяння – нанесла позивачеві тілесні ушкодження кухонним ножем та, користуючись його безпорадним станом, внаслідок завданих позивачу тілесних ушкоджень, викрала належні ОСОБА_1 суму коштів в розмірі 200 000,00 грн, про що було внесено відомості в ЄРДР, не підтверджуються матеріалами справи.
Стверджуючи про вчиненні відповідачкою кримінальних правопорушень сторона позивача посилається лише на витяги з ЄРДР, натомість вони не є доказами вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень щодо позивача.
Так, згідно з ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Сторона позивача не тільки не надала суду копію обвинувального вироку, яким встановлено вину відповідачки у вчиненні кримінальних правопорушень щодо позивача, але й навіть відомості про те, що обвинувальний акт щодо відповідачки скерований до суду для розгляду.
Щодо доводів сторони позивача, що відповідачка під час набуття у спільну власність майна не працювала та не отримувала дохід без поважних причин з огляду на це, не дбала про матеріальне забезпечення сім`ї, а все майно було придбане за рахунок грошового забезпечення позивача, то вони також є безпідставними.
Як убачається із відповіді заступника начальника Головного управління ДПС у Київській області Стичінської О. від 04.11.2025 № 21875/5/10-36-12-03-05, за період з 01.01.2023 по 30.09.2025 відповідачка ОСОБА_3 мала доходи у вигляді заробітної плати та дохід, виплачений як самозайнятій особі (т.1, а.с.114-115).
Той факт, що під час шлюбу позивач мав більший дохід, ніж відповідачка, не свідчить про те, що ОСОБА_3 не дбала про матеріальне забезпечення сім`ї.
Посилання сторони позивача, що позивач повністю утримував відповідачку та її доньку від попереднього шлюбу, перераховував на банківські рахунки грошові кошти, закривав кредити, самі по собі не є підставами для збільшення частки одного з подружжя. 
Доводи позивача про те, що він є особою з інвалідністю, має незадовільний стан здоров`я, на теперішній час не має можливості знайти роботу, бажає займатись підприємницькою діяльністю в с.Селісок у спірній будівлі та земельній ділянці, не має посвідчення водія, тощо, також не є обставинами, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірного майна.
Позивачем ОСОБА_1 не надано суду належні, допустимі, достатні докази для застосування судом частин другої чи третьої статті 70 СК України для збільшення його частки. Наявність інших обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірного майна, не доведено.
Під час судового розгляду справи сторона відповідачки також фактично заявляла про відступлення від засади рівності часток подружжя та збільшення частки відповідачки, проте суд зауважує, що відповідачка ОСОБА_3 зустрічного позову до позивача ОСОБА_1 взагалі не подавала, обставин, що мають істотне значення для відступу від засади рівності часток подружжя не навела і доказів про це до суду не подала. 
Як вже зазначалось вище, відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Суд дійшов висновку про те, що частки майна дружини та чоловіка, тобто сторін по даній справі, при поділі зазначеної вище земельної ділянки та будівлі є рівними, отже кожному із них належить право власності на 1/2 частину зазначеної земельної ділянки та будівлі, а тому в порядку поділу спільної сумісної власності зазначеного нерухомого майна, суд визнає за позивачем та відповідачкою право власності на 1/2 частину кожному земельної ділянки та будівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя.
Що стосується спірного автомобіля, суд вважає зауважити на таке.
Згідно з ч. 2 ст. 181 ЦК України рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.
Разом з тим, в силу ст. 183 ЦК України автомобіль є неподільною річчю - його неможливо розділити на частини без шкоди для його подальшого використання за прямим призначенням.
Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.
У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.
У ході розгляду справи суду не надано доказів можливості реального поділу спірного транспортного засобу, а також обґрунтовані підстави їх виділу позивачу або відповідачці, згоди одного з них на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із колишнього подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
На підставі викладеного, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне визначити, що ідеальні частки колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в автомобілі «VOLVO S60», становлять 1/2 (одна друга) за кожним із них та залишити цей автомобіль у їхній спільній частковій власності без його реального поділу.
Судом встановлено, що як позивач, так і відповідачка, внесли на депозитний рахунок Любешівського районного суду Волинської області грошові кошти в розмірі по 20500,00 (двадцять тисяч п`ятсот) грн кожен, в якості компенсації за відхилення від рівності часток, а тому Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Волинській області необхідно повернути ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дані кошти, сплачені згідно з квитанцій АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 2.525021387.1 від 10.02.2026, та АТ «Ощадбанк» № 43 від 23.03.2026.
Оскільки позивач згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору в розмірі 3905,00 гривень, тому у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачки в дохід держави зазначений розмір судового збору.
Під час судового засідання представники сторін зробили заяву про надання строку для подання доказів щодо понесених сторонами витрат на професійну правничу допомогу. З метою надання можливості подати докази на підтвердження таких витрат та заперечення на такі докази, суд вважає за необхідне питання розподілу понесених сторонами судових витрат на професійну правничу допомогу вирішити після надходження відповідних доказів у строк, встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 10, 12, 13, 77, 78, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна – задовольнити частково.
Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 земельну ділянку за кадастровим номером 0723186100:05:001:0148, площею 0,1314 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В порядку поділу спільного сумісного майна визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки за кадастровим номером 0723186100:05:001:0148, площею 0,1314 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В порядку поділу спільного сумісного майна визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки за кадастровим номером 0723186100:05:001:0148, площею 0,1314 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 будівлю, загальною площею 43.5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2776500407040, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
В порядку поділу спільного сумісного майна визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини будівлі, загальною площею 43.5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2776500407040, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
В порядку поділу спільного сумісного майна визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини будівлі, загальною площею 43.5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2776500407040, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 автомобіль «VOLVO S60», 2011 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_3 .
Визначити, що ідеальні частки  ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в автомобілі марки «VOLVO S60, 2521», 2011 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , становлять 1/2 за кожним із них та залишити цей автомобіль у їхній спільній частковій власності без його реального поділу.
Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 3905 (три тисячі дев`ятсот п`ять) гривень 00 копійок судового збору.
Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Волинській області повернути ОСОБА_3 , (РНОКПП  НОМЕР_3 ) - 20500 (двадцять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок, сплачені нею на депозитний рахунок Любешівського районного суду Волинської області, призначення платежу – ОСОБА_1 компенсації за його частку у праві спільної сумісної власності відповідно до ч. 5 ст. 71 СК України, справа № 157/1654/25, згідно з квитанцією АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 2.525021387.1 від 10.02.2026. 
Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Волинській області повернути ОСОБА_1 (РНОКПП  НОМЕР_4 ) - 20500 (двадцять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок, сплачені ним на депозитний рахунок Любешівського районного суду Волинської області, призначення платежу – різниця у частці спільної сумісної власності, справа № 157/1654/25, ОСОБА_1 , згідно з квитанцією АТ «Ощадбанк» № 43 від 23.03.2026.
Призначити судове засідання для вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу на 15 год 00 хв 17 квітня 2026 року. 
Надати сторонам строк для подання суду та одна одній доказів щодо розміру понесених ними судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, протягом п`яти днів після ухвалення цього рішення.
Надати сторонам строк для подання заперечень щодо розміру понесених іншою стороною судових витрат протягом трьох днів з дня отримання доказів про розмір таких витрат.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повний текст рішення складений та проголошений 08.04.2026.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Представник позивача: адвокат Дубчак Леся Сергіївна, адреса: м. Київ, а/с 3, РНОКПП НОМЕР_5 .
Відповідачка:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 . 
Представник відповідачки: адвокат Малина Людмила Валеріївна, адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Головуючий суддя:         А.С. Савич