Справа № 296/12573/25 
1-кп/296/103/26 

Вирок
Іменем України

10 квітня 2026 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі
головуючого судді ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі прокурора ОСОБА_4 , 
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , 
ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №12025060640001007 від 04.10.2025 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Чміль Ємільчинського району Житомирської області, громадянку України, освіта середня – спеціальна, заміжньої, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, працюючої неофіційно на виробництві, зареєстрована за адресою в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимої, 
за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, 
В С Т А Н О В И В:
22.08.2025 року близько 13 год 00 хв ОСОБА_8 перебувала на своєму робочому місці - в приміщенні дошкільного навчального закладу №44, що по вул. Вітрука, 17 в м. Житомирі, де працювала на посаді помічника вихователя у групі, та в неї виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, - дорогоцінних виробів, які були одягнені на вихованцях групи, в якій вона працювала.
Реалізуючи свій умисел, в цей день, час, місці та за вказаних обставин, ОСОБА_8 скористалась ситуацією, що малолітній ОСОБА_9 втратив підвіску у вигляді хреста із розп`яттям без вставок, виготовлену із золота 585 проби, масою 1.86 г, вартістю 8570 гривень 35 копійок, внаслідок пошкодження ланцюжка, та звернувся до неї про допомогу в його пошуку. В подальшому, знайшовши прикрасу на дитячому ліжку, на якому спав ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що вищевказана підвіска належить дитині, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно забрала її та залишила собі, та таким чином викрала її.
В подальшому, ОСОБА_8 залишила місце вчинення злочину та розпорядилася викраденим майном на власний розсуд, чим завдала майнової шкоди матері дитини ОСОБА_9 – ОСОБА_5 , на загальну суму 8570 гривень 35 копійок.
Крім того, 18 вересня 2025 року в період часу з 12 год по 15 год ОСОБА_8 перебувала на своєму робочому місці в приміщенні дошкільного навчального закладу №44, що розташований за адресою в м. Житомирі, вул. Вітрука, 17.
У зазначений час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном, вчинене повторно, в умовах воєнного стану. 
Реалізуючи свій злочинний умисел, у сприятливих умовах, під час тихої години, у приміщенні дошкільного закладу №44 переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, та розраховуючи на безкарність і не виявлення, ОСОБА_8 , дочекавшись, коли дитина ОСОБА_10 заснула, скористалася тим, що біля подушки ОСОБА_10 лежать золоті прикраси у виді підвіски та ланцюжка, ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що зазначені речі не є її власністю, а належать малолітній вихованці, умисно, таємно викрала їх, а саме підвіску у вигляді хреста із розп`яттям без вставок, виготовлену із золота 585 проби, масою 0.8 г, вартістю 4050 гривень 64 копійки, та ланцюжок без вставок, виготовлений із золота 585 проби, масою 3.3 г, вартістю 16 708 гривень 88 копійок.
Після вчинення злочину ОСОБА_8 залишила місце події та розпорядилася викраденим майном на власний розсуд, чим завдала майнової шкоди матері дитини ОСОБА_10 – потерпілій ОСОБА_6 , на загальну суму 20 759 гривень 52 копійки.
Крім цього, 23 вересня 2025 року у період часу з 12 год по 15 год ОСОБА_8 перебувала на своєму робочому місці в приміщенні дошкільного навчального закладу №44, що розташований за адресою у м. Житомирі, вул. Вітрука, 17.
У зазначений час і місці у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, вчинений повторно, в умовах воєнного стану, а саме – дорогоцінних виробів, які були одягнені на вихованцях групи.
Реалізуючи свій злочинний умисел, у сприятливих умовах, створених для неї специфікою режиму роботи закладу та відсутністю контролю, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, та розраховуючи на безкарність і не виявлення, скориставшись тим, що малолітня ОСОБА_11 спить, а також відсутністю контролю з боку сторонніх осіб, ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні групи, зняла з вуха малолітньої дитини сережку у формі кола, виготовлену із золота 585 проби, маса якої без вставок становить 0.71 г, вартість якої 2016 гривень 12 копійок, усвідомлюючи, що вона не є її власністю. 
В подальшому, 26.09.2025 року, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_8 у період часу з 12 год по 15 год, перебуваючи на своєму робочому місці в приміщенні дошкільного навчального закладу №44, що розташований за адресою у м. Житомирі, вул. Вітрука, 17, в умовах дії воєнного стану, повторно вчинила умисні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна у сприятливих умовах, створених для неї специфікою режиму роботи закладу та відсутністю контролю, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, та розраховуючи на безкарність і не виявлення, ОСОБА_8 , скориставшись тим, що ОСОБА_11 спить, шляхом вільного доступу, таємно викрала золоті ювелірні вироби, а саме сережку у формі кола, виготовлену із золота 585 проби, маса якої без вставок становить 0.72 г, вартість якої 2066 гривень 62 копійки.
Після цього, ОСОБА_8 розпорядилася викраденим на власний розсуд, чим завдала майнової шкоди матері малолітньої ОСОБА_11 потерпілій ОСОБА_7 , на загальну суму 4082 гривень 74 копійки. 
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 вину свою у вчиненні даних кримінальних правопорушень по всім епізодам визнала повністю, цивільні позови потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 визнала повністю, зазначила, що згодна із фабулою обвинувачення, фактичними обставинами справи та погодилася з їх юридичною кваліфікацією, що запропонована стороною обвинувачення, щиро шкодує про вчинене, має бажання відшкодувати шкоду потерпілим, вибачилася перед потерпілими за свої дії, які вчинила внаслідок складної фінансової ситуації в сім`ї. Викрадені золоті вироби здала в ломбард, що унеможливлює повернення золотих прикрас потерпілим. Влаштувалася на роботу з метою повного відшкодування шкоди потерпілим. У вчиненому щиро розкаюється, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей. 
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що є матір`ю малолітньої ОСОБА_10 , яка 18.09.2025р. була в садочку та додому дитина прийшла без золотої підписки та золотого ланцюжка. Вихователі садочка казали про те, що нічого не бачили з приводу зникнення золотих речей її доньки, на її запитання з приводу обставин зникнення золотих прикрас дитина нічого не пам`ятала, тому вона зрозуміла, що це відбулося під час денного сну. Цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в загальному розмірі 20759 грн 52 коп підтримує в повному обсязі. 
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що є матір`ю малолітнього ОСОБА_12 , який відвідував дитячий садочок №44. 22.08.2025р. прийшла до дитячого садочка першою забирати дитину, син показав їй пусту ниточку без золотого хрестика. Вона з даного приводу звернулася до вихователів, її запевнили, що знайдуть прикрасу, яка пропала. Були батьківські збори в садочку і пару чоловік сказали, що в їх дітей теж немає прикрас, тоді стало зрозумілим, що сталося викрадення. Цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 8570 грн 35 коп підтримує в повному обсязі. 
Потерпіла ОСОБА_7 21.01.2026р. звернулася до суду із письмовою заявою про розгляд кримінального провадження у її відсутності, щодо міри покарання обвинуваченій покладається на розсуд суду. 
Суд, відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції.
Обвинуваченій ОСОБА_8 , потерпілим роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не заперечували всі учасники судового провадження, погодившись на дослідження лише даних, що характеризують особу обвинуваченої, щодо речових доказів та судових витрат.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні даних кримінальних правопорушень, і ці умисні дії кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану. 
Обираючи вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжкого злочину, особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують і обтяжують її відповідальність.
Так, обтяжуючих покарання обвинуваченої обставин судом не встановлено і в обвинувальному акті не зазначено. Пом`якшуючими покарання обвинуваченої обставинами судом визнається щире каяття. 
Крім того, суд також враховує і те, що ОСОБА_8 раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, на обліку в психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні трьох малолітніх дітей, принесення вибачень потерпілим, враховуючи думку прокурора, потерпілих, із врахуванням висновку органу пробації про середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, однак виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_8 можливе із призначенням покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі. Разом з тим із застосуванням інституту звільнення від покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку достатньої тривалості. 
При цьому судом також враховуються приписи закону про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також те, що призначене судом покарання буде необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_8 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підлягають до задоволення в зв`язку з їх обґрунтованістю та визнанням обвинуваченою в повному обсязі. 
Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченої, згідно довідок вартості від 09.10.2025р., 15.10.2025р.
Запобіжний захід обвинувачений не обирався.
Арешт на майно не накладався. 
Долю речових доказів вирішити на підставі положень ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368, 369, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_8 винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 8570 (вісім тисяч п`ятсот сімдесят) гривень 35 копійок матеріальної шкоди.
Позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 20759 (двадцять тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 52 копійки матеріальної шкоди. 
Речові докази – CD-R диск з копіями відеозаписів за 18.09.2025р. та 26.09.2025р. залишити при матеріалах кримінального провадження; золоту сережку 585 проби, передану на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 , залишити власнику. 
Стягнути із засудженої ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення судових товарознавчих експертиз в загальному розмірі 8022 (вісім тисяч двадцять дві) гривень 60 копійок.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 30 днів, починаючи з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченій, потерпілим, прокурору. 

Головуючий суддя       ОСОБА_13