ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" лютого 2026 р. Справа№ 910/9533/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Майданевича А.Г.
суддів: Гаврилюка О.М. 
Суліма В.В. 

за участю секретаря судового засідання : Гончаренка О.С.
представників сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідача: Серебряник О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс"
на рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2025 (Повне судове рішення складене 24.01.2025)
у справі № 910/9533/24 (суддя Сташків Р.Б.)
за позовом Управління освіти імені Бориса Грінченка Южноукраїнської міської ради Миколаївської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс"
про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 270 045,18 грн
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2024 року Управління освіти імені Бориса Грінченка Южноукраїнської міської ради Миколаївської області (далі – Управління освіти, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (далі – ТОВ "Укр Газ Ресурс", відповідач) про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 270 045,18 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що додаткові угоди № 5 від 26.08.2021, № 6 від 08.09.2021, № 7 від 01.10.2021, № 8 від 17.11.2021, укладені Управлінням освіти з відповідачем до договору про постачання електричної енергії № 134 від 06.04.2021, мають бути визнані недійсними в силу положень п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки цими угодами було безпідставно та необґрунтовано завищені вартісні показники товару (електричної енергії) при одночасному зменшенні його кількісних показників, внаслідок виконання таких угод позивачу завдано збитків на суму 270 045,18 грн. 
Позивач, посилаючись на ст.ст. 203, 215, 216, 1212 ЦК України, ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", просив визнати недійсними додаткові угоди № 5 від 26.08.2021, № 6 від 08.09.2021, № 7 від 01.10.2021, № 8 від 17.11.2021, укладені до договору про постачання електричної енергії № 134 від 06.04.2021, та стягнути з ТОВ "Укр Газ Ресурс" грошові кошти в сумі 270 045,18 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.01.2025 у справі №910/9533/24 позовні вимоги задоволено.
Визнано недійсними додаткові угоди № 5 від 26.08.2021, № 6 від 08.09.2021, № 7 від 01.10.2021, № 8 від 17.11.2021, укладені до договору про постачання електричної енергії за процедурою закупівлі - відкриті торги № 134 від 06.04.2021.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" на користь Управління освіти імені Бориса Грінченка Южноукраїнської міської ради Миколаївської області грошові кошти у сумі 270 045,18 грн та судовий збір у сумі 16 162,78 грн.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що додаткові угоди № 5 від 26.08.2021, № 6 від 08.09.2021, № 7 від 01.10.2021, № 8 від 17.11.2021, укладені між Управлінням освіти та ТОВ "Укр Газ Ресурс" до договору про постачання електричної енергії за процедурою закупівлі - відкриті торги № 134 від 06.04.2021, суперечать нормам Цивільного кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі", у зв`язку з чим визнаються судом недійсними.
Також суд першої інстанції зазначив, що враховуючи недійсність додаткових угод № 5-8 до договору та обсяги поставки товару (газу) позивач повинен був сплатити відповідачу 1 669 672,91 грн, отже, грошові кошти в сумі 270 045,18 грн (1 939 718,09 - 1 669 672,91) є такими, що були безпідставно одержані відповідачем, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути замовнику торгів (Управлінню освіти імені Бориса Грінченка Южноукраїнської міської ради Миколаївської області).
Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги про стягнення безпідставно сплачених грошових коштів у сумі 270 045,18 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права. 
Апелянт вказує, що додаткові угоди були укладені сторонами у повній відповідності до вимог Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції, чинній на час спірних відносин), який передбачає можливість внесення змін до договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. При цьому, обмеження в розмірі 10% від такої ціни може застосовуватись як максимальний ліміт незалежно від того, як часто відбуваються зміни. 
Так скаржник посилається на те, що порядок зміни істотних умов договору (внесення змін до договору) визначений його умовами. Ціна за одиницю товару збільшувалася кожного разу до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку від попередніх змін до договору, у зв`язку із коливанням ціни електричної енергії на ринку у бік збільшення, що підтверджується відповідними довідками Харківської торгово-промислової палати, а також даними, розміщеними на офіційному сайті АТ "Оператор ринку", тобто зміна ціни одиниці товару у бік збільшення, апелянт вважає є обґрунтованою та документально підтвердженою, що відповідає умовам договору та пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі",і така зміна не призвела до збільшення суми, визначеної у договорі про закупівлю. Таким чином, на думку апелянта, додаткові угоди укладені відповідно до норм чинного законодавства України та є дійсними, а стягнення грошових коштів з відповідача є неправомірним. 
Крім того, апелят зазначає, що оскаржувані позивачем додаткові угоди укладалися за згодою, у тому числі, самого позивача, умови договору є виконаними, що підтверджується звітом про виконання договору, який розміщено на офіційному веб-сайті "Prozorro".
Апелянт наголошує на тому, що редакція пункту 2 частини 5 статті 41 Закону у редакції від 03.06.2021 надає можливість сторонам вносити зміни не лише до договору, а також до додаткових угод до нього, тобто фактично надано право сторонам вносити зміни щодо збільшення ціни за одиницю товару у разі її коливання у бік збільшення протягом дії договору декілька разів, але кожного разу до 10%, за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.
Також апелянт звертає увагу, що частина 1 статті ст. 44 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачає покладення відповідальності за порушення вимог цього Закону саме на уповноважених осіб, службових (посадових) осіб замовників, службових (посадових) осіб та членів органу оскарження, службових (посадових) осіб Уповноваженого органу, службових (посадових) осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, службових (посадових) осіб органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (обслуговуючого банку).
Водночас апелянт просить врахувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 29.11.2023 у справі № 513/879/19 щодо принципу "заборони суперечливої поведінки" та правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 18.09.2024 у справі № 918/1043/21 щодо застосування двосторонньої реституції як необхідного наслідку визнання недійсним правочину.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу 

У свою чергу, 20.03.2025 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Позивач у відзиві зазначив, що положення п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції вказаного Закону від 03.06.2021, на яку посилається відповідач), не змінили свого змісту, вказану норму лише було доповнено умовою про обмеження строків збільшення такої ціни (не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару), а надані відповідачем цінові довідки лише частково охоплюють періоди коливання цін, тому такі доводи відповідача є хибними.
Також позивач вважає необґрунтованими твердження відповідача про недобросовісність поведінки замовника, оскільки вони не мають значення для правильного вирішення спору. У даному випадку, додаткові угоди були визнані судом недійсними, тому грошові кошти, що були набуті за цими угодами постачальником, вважаються одержаними без достатньої правової підстави, відтак, на підставі ст. 1212 ЦК України вони підлягають поверненню замовнику.
Крім того, позивач вважає безпідставними посилання відповідача на практику Верховного Суду, викладену у спостанові Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2024 у справі №918/1043/21 щодо застосування ст.216 ЦК України та двосторонньої реституції, оскільки обставини у даній справі, на його думку, та у справі №918/1043/21 не є подібними та зроблені за інших правовідносин.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2025 у справі № 910/9533/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя – Майданевич А.Г., суддів Сулім В.В., Гаврилюк О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2025 у справі № 910/9533/24 залишено без руху.
04.03.2025 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" надійшла заява про усунення недоліків з доказами оплати судового збору у розмірі 16 367,35 грн (платіжна інструкція №337 від 03.03.2025).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2025 у справі № 910/9533/24 та призначено розгляд справи на 14.04.2025. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2025 зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2025 у справі № 910/9533/24 до прийняття відповідного рішення Великою Палатою Верховного Суду у справі №920/19/24.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2025 поновлено апеляційне провадження у справі №910/9533/24. Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2025 у справі № 910/9533/24 призначено на 19.01.2026. 
Судове засідання 19.01.2026 не відбулось у зв`язку із перебуванням головуючого судді Майданевича А.Г. на лікарняному у період з 13.01.2026 по 23.01.2026.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2026 справу №910/9533/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2025 призначено до розгляду на 23.02.2026.

Явка представників сторін

Представник позивача у судове засідання призначене на 23.02.2026 не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення електронного документа (ухвала про поновлення провадження у справі від 22.12.2025, ухвала про призначення розгляду справи від 26.01.2026) до електронного кабінету позивача, що підтверджується відповідними довідками про доставку електронного документа. 
Проте, 10.02.2026 від Управління освіти імені Бориса Грінченка Южноукраїнської міської ради Миколаївської області надійшло клопотання про розгляд справи 23.02.2026 за відсутності представника позивача.
Згідно з ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України  неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції, з метою дотримання принципів розумності строків розгляду справи судом, враховуючи те, що явка представників учасників справи судом обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача, який належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду.

Пояснення представників сторін

Представник відповідача у судовому засіданні в режимі відеоконференції 23.02.2026 наполягала на доводах апеляційної скарги, просила її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що на офіційному веб-порталі "Prozorro" опубліковано оголошення № UA-2021-01-26-000224-b про проведення відкритих торгів щодо закупівлі електричної енергії, а саме: запланований обсяг електричної енергії: 1400216 кВт*год., очікувана вартість предмета закупівлі: 3 517 622,64 грн, замовник - Управління освіти імені Бориса Грінченка Южноукраїнської міської ради Миколаївської області.
Відповідно до протоколу розкриття тендерних пропозицій UA-2021-01-26-000224-b, ТОВ «Укр Газ Ресурс» відповідає кваліфікаційним критеріям, встановленим у тендерній документації, відсутні підстави для відмови, встановлені ст. 17 Закону України «Про публічні закупівлі».
22.03.2021 тендерним комітетом замовника було прийнято рішення, оформлене протоколом №7/електроенергія, обрати ТОВ «Укр Газ Ресурс» переможцем процедури відкритих торгів на закупівлю ДК 021-2015 09310000-5 Електрична енергія (Постачання електричної енергії), ідентифікатор закупівлі: UA- 2021-01-26-000224-b,та прийнято рішення про намір укласти договір про закупівлю з ТОВ «Укр Газ Ресурс».
06.04.2021 за результатами проведення відкритих торгів щодо закупівлі електричної енергії, між ТОВ «Укр Газ Ресурс» (постачальник) та Управлінням освіти Южноукраїнської міської ради імені Бориса Грінченка (споживач) був укладений договір № 134 про постачання електричної енергії за процедурою закупівлі – відкриті торги (далі – договір), за умовами якого постачальник зобов`язується продати електричну енергію споживачу у 2021 році за кодом ДК 021:2015 - 09310000-5 Електрична енергія (постачання електричної енергії), а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії, на умовах цього договору (п. 2.1 договору).
Відповідно до п. 2.3 договору кількість товару за цим договором складає 1400216 кВт/год. Строк (термін) поставки (передачі) товарів: цілодобово з 01.03.2021 по 31.12.2021 (п. 3.1. договору).
Згідно з п. 3.2 договору місце поставки (передачі) товарів – за місцезнаходженням об`єктів замовника на території Южноукраїнської міської територіальної громади.
Ціна за 1 кВт/год електричної енергії за цим договором становить 1,71453 грн без ПДВ, ПДВ – 0,342908 грн, разом з ПДВ – 2,057438 грн та з урахуванням тарифу на послугу з передачі електричної енергії (постанова НКРЕКП № 2353 від 09.12.2020) та без урахування тарифу на послуги з розподілу електричної енергії (п. 5.1 договору). 
Згідно з . 5.2 договору загальна вартість цього договору становить 2 400 715,83 грн без ПДВ, ПДВ – 480 143,17 грн, разом з ПДВ – 2 880 859,00 грн
Пунктом 5.3 договору сторони погодили, що зміна ціни за одиницю електричної енергії може відбуватися відповідно до умов Закону України «Про публічні закупівлі». Істотні умови цього договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених цим договором.
Відповідно до п. 5.8 договору ціна за 1кВт/год електричної енергії може бути змінена з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому відбулися такі зміни, що буде відображено в додатковій угоді до договору. Збільшення ціни електричної енергії може бути не раніше, ніж через один місяць з дати фактичного початку постачання електричної енергії та з підтвердження зміни ціни.
Згідно з п. 13.1 договору цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і скріплення цих підписів печатками, та діє до 31 грудня 2021 року. Бюджетні зобов`язання за цим договором діють до завершення бюджетного року. 
Також встановлено, що упродовж квітня по листопад 2021 року сторони внесли зміни до вказаного договору шляхом укладення додаткових угод:
- додаткової угоди № 1 від 06.04.2021, якою сторони внесли зміни до пунктів 2.3, 3.1, 5.2 договору, виклавши їх в наступній редакції: кількість товару за договором становить 1293771 кВт/год; строк (термін) поставки (передачі) товарів – цілодобово з 11.04.2021 по 31.12.2021; загальна вартість цього договору становить 2 218 211,34 грн. без ПДВ, ПДВ – 443 642,26 грн, разом з ПДВ – 2 661 853,61 грн;
- додаткової угоди № 2 від 17.05.2021, якою сторони внесли зміни до п. 2.3, 5.1 договору в наступній редакції: кількість товару за цим договором становить 1 243 386,849 кВТ/год; ціна за 1 кВт/год електричної енергії становить 1,79309 грн. без ПДВ, а разом з ПДВ – 2,151708 грн. Підставою для укладення цієї додаткової угоди стала цінова довідка Харківської торгово-промислової палати № 1038/21 від 29.04.2021, надана листом відповідача № 788/Ю/2 від 29.04.2021;
- додаткової угоди № 3 від 28.05.2021, якою сторони внесли зміни до пунктів 2.3, 3.1, 5.2 договору, виклавши їх у наступній редакції: кількість товару за цим договором становить 1 173 174,217 кВт/год; строк (термін) поставки (передачі) товарів – цілодобово з 21.04.2021 по 31.12.2021; загальна вартість цього договору становить 2 510 776,52 грн. з ПДВ, ПДВ – 418 462,75 грн. Зазначена додаткова угода укладена відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі», у зв`язку із постачанням Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (постачальником «останньої надії») електричної енергії з 01.03.2021 по 20.04.2021;
- додаткової угоди № 4 від 11.08.2021, якою сторони внесли зміни до реквізитів постачальника в договорі про закупівлю від 06.04.2021 №134;
- додаткової угоди № 5 від 26.08.2021, якою сторони виклали пункти 2.3, 5.1 договору у наступній редакції: кількість товару за цим договором становить 1 121 265,089 кВт/год; ціна за 1 кВт/год електричної енергії за цим договором з 01.09.2021 становить 1,94285 грн. без ПДВ, а разом з ПДВ – 2,33142 грн. Отже цією додатковою угодою було збільшено ціну за 1 кВт/год електричної енергії з урахуванням тарифу на послуги з передачі електричної енергії на 8,35% та зменшено обсяги постачання електричної енергії на 2021 рік на 51909,128 кВт/год. Зазначена додаткова угода була укладена на підставі цінової довідки Харківської торгово-промислової палати України № 1876-2/21 від 13.08.2021, наданої листом відповідача № ХД012/Ю2 від 18.08.2021;
- додаткової угоди № 6 від 08.09.2021, якою сторони виклали пункти 2.3, 5.1 договору у наступній редакції: кількість товару за цим договором становить 1 069 216,22 кВт/год; ціна за 1 кВт/год електричної енергії за цим договором з 10.09.2021 становить 2,107577 грн. без ПДВ, а разом з ПДВ – 2,52909 грн. Отже цією додатковою угодою було збільшено ціну за 1 кВт/год електричної енергії на 8,48% та зменшено обсяги постачання електричної енергії на 2021 рік на 52048,869 кВт/год. Зазначена додаткова угода була укладена на підставі цінової довідки Харківської торгово-промислової палати № 1914-1/21 від 17.08.2021, наданої листом відповідача № 1010/Ю2 від 17.08.2021;
- додаткової угоди № 7 від 01.10.2021, якою сторони виклали пункти 2.3, 5.1 договору у наступній редакції: кількість товару за цим договором за 1 кВт/год електричної енергії становить 896 839,11 кВт/год; ціна за 1 кВт/год становить 2,270623 грн. без ПДВ, а разом з ПДВ – 2,724747 грн. Отже цією додатковою угодою було збільшено ціну за 1 кВт/год. електричної енергії на 7,73% та зменшено обсяги постачання електричної енергії на 2021 рік на 172377,11 кВт/год. Зазначена додаткова угода укладена на підставі цінової довідки Харківської торгово-промислової палати № 2198-2/21 від 15.09.2021;
- додаткової угоди № 8 від 17.11.2021, якою сторони виклали пункти 2.3, 5.1 договору у наступній редакції: кількість товару за цим договором складає 893 353,08 кВт/год; ціна за 1 кВт/ґод електричної енергії за цим договором з становить 2,46809 грн. без ПДВ, а разом з ПДВ – 2,961708 грн. Отже цією додатковою угодою було збільшено ціну за 1 кВт/год електричної енергії на 8,70% та зменшено обсяги постачання електричної енергії на 2021 рік на 3486,03 кВт/год. Зазначена додаткова угода укладена на підставі цінових довідок Харківської торгово-промислової палати № 2511/21 від 08.10.2021, № 2644/21 від 22.10.2021, наданих листом відповідача № 1205/Ю2 від 22.10.2021.
Звертаючись до суду з даним позовом, Управління освіти вважає укладення додаткових угод № 5-8 до договору є порушенням вимог чинного законодавства України про публічні закупівлі, а тому просило визнати їх недійсними та повернути надмірно сплачені кошти.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови 

Стосовно недійсності додаткових угод, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу (частина перша статті 215 ЦК України).
Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Суперечність договору актам законодавства, як підстава його недійсності, повинна ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судами обставинах справи про порушення певним договором (чи його частиною) імперативного припису законодавства чи укладення певного договору всупереч змісту чи суті правовідносин сторін.
Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем та відповідачем був укладений договір № 134 від 06.04.2021 за результатами проведення процедури відкритих торгів на виконання вимог Закону України "Про публічні закупівлі", який установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.
Положеннями статті 5 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія, ефективність та пропорційність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників та рівне ставлення до них; об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; запобігання корупційним діям і зловживанням.
Вказаний Закон передбачає, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі").
Відповідно до ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.
Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин), істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що у новій редакції норма пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" не змінила свого змісту щодо розміру зміни ціни за одиницю товару (не більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами при укладенні договору про закупівлю), проте, була доповнена умовою, яка обмежила строки зміни такої ціни, а саме – не частіше ніж один раз на 90 днів.
Тобто, очевидно, що зміни, внесені законодавцем у вказану норму пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", не були спрямовані на те, щоб дозволити учасникам публічних закупівель використовувати «ціновий демпінг» з подальшим збільшенням ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами за результатами процедури закупівлі та при укладенні договору про закупівлю. Тендер проводиться не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для держави умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість всім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги державі.
Верховний Суд у справі № 927/491/19 від 18.06.2021 з приводу аналогічного предмету спору дійшов висновку, що перемога у тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення шляхом так званого "каскадного" укладення додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця. Указана норма законодавства про публічні закупівлі застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону України "Про публічні закупівлі" нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів.
Разом з цим, постачальник зобов`язаний не тільки довести підвищення ціни на певний товар на відповідному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Продавець повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Продавець також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції). Такої правової позиції щодо імперативної поведінки постачальника дійшов Верховний Суд в своїх постановах від 18.06.2021 у справі № 927/491/19, від 09.06.2022 у справі № 927/636/21, від 22.06.2022 у справі № 917/1062/21, від 07.09.2022 у справі № 927/1058/21, від 13.09.2022 у справі № 918/1222/21.
У постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами у договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару у бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі (пункт 56 постанови).
Філологічне тлумачення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" свідчить, що зміна істотних умов договору про закупівлю після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі допускається лише у випадках, прямо передбачених цією нормою. Одним із цих випадків є збільшення ціни товару, але за умови, що таке збільшення не може перевищувати нормативно визначеного відсоткового значення суми, встановленої в договорі про закупівлю, яке у пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" унормовано на рівні не більше 10%.
До того ж визначене законодавцем відсоткове значення обмеження суми є граничним (пороговим) і відповідний ліміт зміни ціни слід враховувати при кожному внесенні змін до договору про закупівлю, а не застосовувати щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Іншими словами, це означає, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору (у разі коливання ціни товару на ринку) не може перевищувати нормативно закріпленого 10 % значення для зміни ціни, визначеної в договорі про закупівлю (пункти 139, 140 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі № 920/19/24).
Верховний Суд неодноразово зауважував, що передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоби за таких обставин не був розірваний уже укладений договір і щоби не проводити новий тендер Закон України "Про публічні закупівлі" дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Верховний Суд вважає, що обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної у договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).
Тендер проводиться не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для держави умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість усім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги державі.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач та відповідач уклали договір за результатами процедури відкритих торгів на виконання вимог Закону України "Про публічні закупівлі" і на момент підписання договору погодили всі його істотні умови - предмет, ціну та строк виконання зобов`язань. 
Також судом першої інстанції встановлено, що позивач, який мав беззаперечне право на отримання товару по ціні, визначеній в укладеному сторонами договорі за результатами торгів, без надання письмових заперечень чи проведення переговорів щодо пропозиції відповідача про збільшення ціни на товар, підписав додаткові угоди, внаслідок чого погоджена сторонами ціна збільшилася більше, ніж на 10 % відсотків.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони домовилися внести зміни до договору № 134 від 06.04.2021 щодо ціни та кількості товару додатковими угодами: 
- № 1 від 06.04.2021, якою встановлено кількість товару 1293771 кВт/год, загальну вартість договору – 2 218 211,34 грн з ПДВ; 
- № 2 від 17.05.2021, якою встановлено ціну за одиницю товару 2,151708 грн з ПДВ, а кількість товару – 1 243 386,849 кВт/год; 
- № 3 від 28.05.2021 – якою встановлено кількість товару 1173174,217 кВт/год, загальну вартість договору – 2 510 776,52 грн з ПДВ; 
- № 5 від 26.08.2021, якою встановлено ціну 2,33142 грн з ПДВ, кількість товару – 1 121 265,089 кВт/год; 
- № 6 від 08.09.2021, якою встановлено ціну 2,52909 грн з ПДВ, кількість товару – 1 069 216,22 кВт/год; 
- № 7 від 01.10.2021, якою встановлено кількість товару 896839,11 кВт/год, ціну товару – 2,724747 грн з ПДВ; 
- № 8 від 17.11.2021, якою встановлено кількість товару 893 353,08 кВт/год., ціну товару – 2,961708 грн з ПДВ.
Також додатковою угодою №4 від 11.08.2021 внесено зміни до реквізитів постачальника в договорі про закупівлю товарів за процедурою закупівлі- відкриті торги від 06.04.2021 за №134.
Таким чином у договорі сторони спочатку визначили ціну електричної енергії у сумі 2,057438 з ПДВ, додатковою угодою № 2 була встановлена ціна договору – 2,1510708, з ПДВ, а у подальшому додатковими угодами №№ 5-8 ціну електричної енергії за договором було збільшено до 2,961708 грн з ПДВ за 1 кВт/год, що призвело до підвищення ціни на 33,26 %, з одночасним зменшенням обсягів її постачання на 125 503 кВт/год, в той час, як відповідно до п. 2 ч. 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору.
За доводами відповідача таке збільшення ціни було зумовлено коливанням цін на ринку електричної енергії, на підтвердження чого позивачу були направлені цінові довідки Харківської торгово-промислової палати № 1038/21 від 29.04.2021, № 1876-2/21 від 13.08.2021, № 1914-1/21 від 17.08.2021, № 2198-2/21 від 15.09.2021, № 2511/21 від 08.10.2021, № 2644/21 від 22.10.2021.
Згідно з роз`ясненнями Міністерства економічного розвитку торгівлі України, як уповноваженого органу щодо формування державної політики у сфері публічних закупівель, № 3302-06/34307-06 від 27.10.2016 «Щодо зміни істотних умов договору» внесення змін до договору про закупівлю в залежності від коливання ціни товару на ринку повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.
У документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявність коливання).
Отже, лише документи компетентного органу, які містять інформацію про коливання ціни такого товару на ринку, можуть бути підставою для внесення змін до договору в частині визначення ціни. У свою чергу, довідки інформативного характеру до таких не відносяться. Викладене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 18.06.2021 у справі № 927/491/19.
Водночас, надані відповідачем копії цінових довідок Харківської торгово-промислової палати не містять діючої ринкової ціни на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку у бік збільшення – тобто відсутні дані коливань.
Так, судом першої інстанції встановлено, що довідкою Харківської ТПП № 1876-2/21 від 13.08.2021, на підставі якої укладено додаткову угоду № 5 від 26.08.2021, охоплено періоди цін на електричну енергію на майданчику РДН (ОЕС) за 01.05 - 10.05.2021 та 21.07 - 31.07.2021, тобто частково за період до укладання попередньої додаткової угоди № 2 від 17.05.2021; довідкою Харківської ТПП № 1914-1/21 від 17.08.2021 на підставі якою укладено додаткову угоду № 6 від 08.09.2021, охоплено періоди цін на електричну енергію на майданчику РДН (ОЕС) за 21.07 - 31.07.2021 та 01.08 - 10.08.2021, тобто за період до укладання попередньої додаткової угоди № 5 від 26.08.2021, а наведені у ній показники щодо коливання цін на ринку вже було взято до уваги та враховано при збільшенні ціни на товар додатковою угодою № 5 від 26.08.2021; довідкою Харківської ТПП № 2198-2/21 від 15.09.2021, на підставі якої укладено додаткову угоду № 7 від 01.10.2021 охоплено періоди цін на електричну енергію на майданчику - РДН (ОЕС) за 21.08 - 31.08.2021 та 01.09 - 10.09.2021, тобто за період до укладання попередньої додаткової угоди № 6 від 08.09.2021; довідками Харківської ТПП від № 2511/21 від 08.10.2021, № 2644/21 від 22.10.2021 №2644/21, на підставі яких було укладено додаткову угоду № 8 від 17.11.2021, охоплено періоди цін на електричну енергію на майданчику РДН (ОЕС) за 01.08 - 31.08.2021 та 01.09 — 30.09.2021, а також 01.09 - 10.09.2021 та 01.10 - 10.10.2021, тобто наведені у ній показники щодо коливання цін на ринку вже було взято до уваги та враховано при збільшенні ціни на товар додатковою угодою № 6 від 08.09.2021 та додатковою угодою № 7 від 01.10.2021 до договору. 
Також суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що в наведених довідках зазначено, що інформація, зазначена в них, має виключно фактографічно-інформаційний характер, тобто не враховує умови договору № 134 від 06.04.2021.
За таких обставин, наведені вище цінові довідки Харківської торгово-промислової палати не можуть слугувати належним документальним підтвердженням підвищення ціни на електроенергію, оскільки вони не відображають коливання ринкової ціни в діапазоні між датами укладення договору та відповідних додаткових угод до нього.
При цьому, колегія суддів зауважує, що хоч Законом України "Про публічні закупівлі" не передбачено ні переліку органів, які уповноважені надавати інформацію щодо коливання ціни на товар на ринку, ні форми/вигляду інформації щодо такого коливання, проте, внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку факту коливання ціни такого товару на ринку, яке повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 по справі № 913/166/19.
У даному випадку, оскільки збільшення ціни на товар внаслідок підписання оспорюваних додаткових угод відбулося без належного обґрунтування та належних доказів коливання цін на товар, суд вважає, що таке збільшення є порушенням п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", відтак, сторони неправомірно погодили зміну ціни товару у спірних угодах в сторону збільшення.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірні додаткові угоди суперечать наведеним вище нормам ЦК України та Закону України "Про публічні закупівлі", тому є підстави для визнання цих додаткових угод недійсними відповідно до положень ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.
Верховний Суд у постанові від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18 наголосив на тому, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст. 3 Закону України "Про публічні закупівлі".
Враховуючи викладене, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що додаткові угоди № 5 від 26.08.2021, № 6 від 08.09.2021, № 7 від 01.10.2021, № 8 від 17.11.2021, укладені між Управлінням освіти та ТОВ "Укр Газ Ресурс" до договору про постачання електричної енергії за процедурою закупівлі - відкриті торги № 134 від 06.04.2021, суперечать нормам Цивільного кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі", у зв`язку з чим визнаються судом недійсними.
За таких обставин, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що позов Управління освіти в цій частині підлягає задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення 270 045,18 грн колегія суддів зазначає наступне.
Згідно зі статтею 714 ЦК України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з частиною 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Пунктом 1 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
У даному випадку, враховуючи, що додаткові угоди № 5 від 26.08.2021, № 6 від 08.09.2021, № 7 від 01.10.2021, № 8 від 17.11.2021 до договору про постачання електричної енергії № 134 від 06.04.2021 судом визнані недійсними і тому вони не породжують правових наслідків, то правовідносини між позивачем та відповідачем мають регулюватися додатковою угодою № 2 від 17.05.2021, згідно з якою ціна за 1 кВт/год електричної енергії становить 2,151708 грн з ПДВ.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вказаного договору відповідач поставив Управлінню освіти електроенергію в обсязі 784 555 кВт/год, а остання перерахувала на рахунок ТОВ "Укр Газ Ресурс" вартість отриманої електроенергії в сумі 1 939 718,09 грн, що підтверджується наявними у справі актами приймання-передачі електричної енергії та платіжними дорученнями.
При цьому встановлено, що виконання договірних зобов`язань з боку позивача здійснювалося за рахунок бюджетних коштів, які були виділені Южноукраїнською міською радою Миколаївської області.
Також 31.12.2021 головою тендерного комітету замовника було оприлюднено звіт про виконання договору про закупівлю UA-2021-01-26-000224-b (дата формування звіту 31.12.2021), відповідно до якого сума оплати за договором про закупівлю становить розмір 1 939 718,32 гри з ПДВ.
Проте, враховуючи недійсність додаткових угод № 5-8 до договору та обсяги поставки товару (газу) позивач повинен був сплатити відповідачу 1 669 672,91 грн, отже, грошові кошти в сумі 270 045,18 грн (1 939 718,09 - 1 669 672,91) є такими, що були безпідставно одержані відповідачем, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути замовнику торгів (Управлінню освіти імені Бориса Грінченка Южноукраїнської міської ради Миколаївської області).
Доводи відповідача про недобросовісність поведінки замовника відхиляються колегією суддів, адже вони не мають значення для правильного вирішення спору. У даному випадку додаткові угоди були визнані судом недійсними, тому грошові кошти, що були набуті за цими угодами постачальником, вважаються одержаними без достатньої правової підстави, відтак, на підставі ст. 1212 ЦК України вони підлягають поверненню замовнику.
З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення безпідставно сплачених грошових коштів у сумі 270 045,18 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Надаючи оцінку наведеним доводам скаржника щодо неврахування судом першої інстанції правових висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме практику Верховного Суду, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2024 у справі №918/1043/21 щодо застосування ст.216 ЦК України та двосторонньої реституції, колегія суддів виходить з такого.
Так, у справі № 918/1043/21 Невірківський ліцей Великомежиріцької сільської ради звернувся до суду з позовом до приватного підприємства про визнання недійсним договору та стягнення коштів.
Позов мотивовано тим, що позивач не був обізнаний з реальною вартістю товару за договором та купив його у відповідача за ціною, яка значно перевищує таку вартість. Водночас, відповідач не міг не знати про реальну вартість товару за договором, а тому з метою отримання надприбутку навмисно ввів позивача в оману. Оскільки товар за договором був придбаний за державні кошти, зазначений правочин суперечить інтересам держави і суспільства, у зв`язку із чим має бути визнаний недійсним, а сплачені за ним кошти стягнуті з відповідача.
Проаналізувавши наведену постанову та висновки Верховного Суду у справі № 918/1043/21, на які посилається скаржник, колегія суддів зазначає, що правовідносини у наведеній справі № 918/1043/21 та у справі, яка розглядається № 910/9533/24, за критеріями подібності правовідносин, визначеними Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19, зокрема, за змістовним критерієм не є подібними.
У справі № 918/1043/21 судами не розглядалися вимоги про визнання недійсною додаткової угоди до договору про закупівлю, укладеному в порядку Закону України "Про публічні закупівлі", з підстав порушення вимог пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону та стягнення, у зв`язку із цим, суми переплати за договором, що мала місце внаслідок неправомірного збільшення ціни товару шляхом укладання цієї угоди з порушенням законодавства, як безпідставно одержаних коштів, підстава набуття яких відпала (відповідно до статей 216, 1212 ЦК України).
Зміст наведеної скаржником постанови Верховного Суду у справі № 918/1043/21 не свідчить, що рішення судів попередніх інстанцій прийняті без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, оскільки предмет та підстави позовів, встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин у зазначених скаржником справах і у справі, яка переглядається № 910/9533/24, є різними; суди виходили з обставин та умов конкретних правовідносин і фактично-доказової бази, тобто, дійшли певних конкретних висновків з урахуванням наданих сторонами усіх доказів, що виключає подібність правовідносин у вказаних справах за змістовним критерієм. При цьому, з`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.
Підсумовуючи вищевикладене у своїй сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов заснованого на правильному застосуванні норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", статей 203, 215 ЦК України висновку щодо наявності підстав для визнання оспорюваних додаткових угод № 5-8 до договору недійсними, оскільки ними передбачено підвищення цін на 1 кВт*год електричної енергії з перевищенням максимального ліміту у 10%, а також за відсутності належного документального обґрунтування, що не відповідає вимогам, встановленим законом.
Оскільки додаткові угоди № 5-8 до договору є недійсними та не породжують правових наслідків, суд першої інстанції також дійшов правомірного висновку про наявність правових підстав для стягнення з постачальника грошових коштів (різницю між ціною, встановленою договором, та фактично сплаченими коштами за ціною, передбаченою додатковими угодами № 5-8 до договору) на підставі норм статей 216, 1212 ЦК України (правозастосування яких узгоджується із сталою та послідовною практикою Верховного Суду у даній категорії спорів, у тому числі Великої Палати Верховного Суду у вже наведених справах № 922/2321/22 та № 920/19/24).
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
За таких обставин колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції надано відповіді на всі істотні, вагомі та доречні доводи, які викладені скаржником у апеляційній скарзі та стали підставою для відкриття апеляційного провадження.
Інші доводи, викладені учасниками справи не входять до предмету доказування у даній справі, ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин, вірно встановлених судом першої інстанції, а також вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.
На переконання колегії суддів, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2025 у справі № 910/9533/24 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2025 у справі № 910/9533/24 слід залишити без змін.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України
Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2025 у справі № 910/9533/24 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2025 у справі № 910/9533/24 залишити без змін.
3. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на апелянта.
4. Матеріали справи №910/9533/24 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 13.03.2026 у зв`язку з перебуванням судді Гаврилюка О.М. у відпустці та перебуванням судді Суліма В.В. у відрядженні з 10.03.2026 по 12.03.2026.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич 

Судді О.М. Гаврилюк

В.В. Сулім