Справа № 401/4230/25 
Провадження № 2/401/704/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2026 року місто Світловодськ
Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючий суддя - Андріянова С.М. 
за участю секретаря судового засідання – Філоненко Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в Світловодському міськрайонному суді Кіровоградської області, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
24 грудня 2025 року представник позивача Грибанов Д.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № Р20.00501.004201342 від 10 серпня 2018 року у розмірі 66 089 грн. 41 коп. та судового збору в розмірі 3 028 грн.00 коп. 
В обґрунтуванні позовних вимог посилається на те, що 10 серпня 2018 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Р20.00501.004201342. Між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 17 листопада 2023 року укладено договір факторингу № 17112023 у відповідності до умов якого АТ «Ідея Банк» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників. Відповідно до реєстру боржників №2 позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 66 089 грн. 41 коп. 00 коп., яка складається з: 24 099 грн. 60 коп. - заборгованості за основною сумою боргу, 12 763 грн. 82 коп. - заборгованості за відсотками, 29 225 грн. 99 коп. – комісія.
Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит в строки, передбачені кредитним договором. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. В зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язання за кредитним договором позивач вимушений звернутись до суду.
Ухвалою від 16 січня 2026 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Надано відповідачу строк для подання відзиву.
02 лютого 2026 року представник відповідача, Іщук С.О. подав до суду відзив на позовну заяву в якому просить суд позовні вимоги до ОСОБА_1 задовольнити частково. Представник відповідача вважає нарахування в договорі комісії за обслуговування кредиту необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно таблиці позичальник зобов`язаний сплати банку комісію за весь період кредитування 41 079 грн. 60 коп. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу намісять. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо платності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 11, ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». У зв`язку з цим, вимоги ТОВ «ФК ЄАПБ» в частині стягнення комісії за кредитним договором у розмірі 29 225 грн. 99 коп. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Окрім цього, банком було зараховано кошти в якості комісії за обслуговування кредитної заборгованості із внесених коштів відповідача на погашення кредиту у розмірі 8 269 грн. 13 коп., зазначені кошти слід перерахувати на погашення основної суми боргу. За таких обставин, враховуючи незаконність та нікчемність комісії за обслуговування кредитної заборгованості, сума боргу за кредитним договором складає 28 594 грн. 29 коп. (66 089 грн. 41 коп. – 8 269 грн. 13 коп. – 29 225 грн. 99 коп. = 28 594 грн. 29 коп.
04 лютого 2026 року від представника позивача ОСОБА_2 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вказує, що при оформленні кредитного договору відповідачем особисто підписано: паспорт споживчого кредиту із зазначеним порядком повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність внесення. Позичальник підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, які надані виходячи з обраних ним умов. Відповідач здійснював дії направлені на погашення заборгованості, що свідчить про те, що відповідач усвідомлював форму оформлення кредитного договору та погодився з його умовами.
12 лютого 2026 року від представника відповідача надійшли додаткові пояснення в яких зазначає, що кредитним договором № Р20.00501.004201342 від 10 серпня 2018 року між сторонами у справі, було передбачено сплату комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості, яка включає комісію за обслуговування кредитної заборгованості (надання інформації по рахунку позичальника, з використанням телефонних засобів зв`язку, направленням СМС повідомлень, щодо суми платежу за цим кредитом, щодо зарахування платежу за договором, надання інформації із застосуванням електронного зв`язку, шляхом направлення інформації на електронну пошту, тощо) Вказане не є послугою у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» та суперечить ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та є нікчемною.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. У відповіді на відзив просить розгляд справи провести без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю.
Відповідач в судове засідання не з`явився. Представник відповідача у додаткових поясненнях, що надані до суду 12 лютого 2026 року просить розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності відповідача, позовні вимоги визнають частково. 
Оскільки, сторони у справі не з`явилися в судове засідання, фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалася, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. 
Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.
Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За нормами ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-979цс15.
Згідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.
За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилом ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до частин 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За нормами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Судом встановлено, що 10 серпня 2018 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Ідея Банк» укладено кредитний договір № Р20.00501.004201342. (а.с.5,6)
Відповідно до п. 1.1 банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 26 000 грн. 00 коп. включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (проценти та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно умовами договору. 
Згідно п. 1.10 договору за обслуговування кредиту банком, що включає в себе: - надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналі зв`язку, а саме стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт – центрі, шляхом направлення СМС повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; - надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; - опрацювання запитів позичальника, що направлені Банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо, позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та розмірах визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором.
Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит плата за обслуговування за період з 10 вересня 2018 року по 10 серпня 2023 року становить 41 079 грн. 60 коп. (а.с.6)
17 листопада 2023 року між Ат «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 17112023 у відповідності до умов якого АТ «Ідея Банк» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників.(а.с.19-21 )
Відповідно до Реєстру боржників № 2 від 17 листопада 2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 66 089 грн. 41 коп. 00 коп.(а.с.22)
З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 17 листопада 2023 року відповідач має непогашену заборгованість за кредитним договором № Р20.00501.004201342 перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в розмірі 66 089 грн. 41 коп. 00 коп., яка складається з: 24 099 грн. 60 коп. заборгованості за основною сумою боргу, 12 763 грн. 82 коп. заборгованості за відсотками, 29 225 грн. 99 коп. – заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями. (а.с.18) З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. 
З копії виписки від 17 листопада 2023 року вбачається, що відповідачем у період з 10 серпня 2018 року по 27 грудня 2019 року проведено оплати обслуговування кредиту згідно договору № Р20.00501.004201342 на загальну суму 8 269 грн. 13 коп.(а.с.16,17)
Відповідачем порушені умови кредитного договору щодо повернення наданих грошових коштів та сплати процентів за користування ними. Строк повернення настав. Визначений позивачем розмір заборгованості за основною сумою та процентами відповідає умовам кредитного договору, відповідачем не спростований, а тому підлягає стягненню.
Вирішуючи питання щодо правомірності нарахування ОСОБА_1 заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями у розмірі 29 225 грн. 99 коп. суд приходить до наступного.
Так, згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
Частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Тобто, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року по справі № 496/3134/19 зазначила наступне.
За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит Банк надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит додатка 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частин першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
В кредитному договорі відповідач своїм підписом погодив плату за обслуговування кредиту, проте розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості встановлено без уточнення найменування конкретних послуг та систематичності запиту споживачем інформації щодо обслуговування кредитної заборгованості.(а.с.35)
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку послуг з обслуговування кредиту, його погодження зі споживачем при укладенні договору. Так, вказані умови договору не містять розмежування платних та безоплатних послуг, а значить передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту в тому числі, слід розуміти, і послуги на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць повідомляти йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надання виписки з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформації про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншої інформації, що суперечить вимогам частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», за яким надання таких послуг передбачено безоплатно.
З урахуванням положень ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», суд дійшов висновку, що умови кредитного договору про встановлення комісії за обслуговування кредиту є нікчемними.
Крім того, суд зазначає, що згідно із ч. 3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами.
Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16 послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
Відтак, суд дійшов висновку про відмову у задоволені вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за комісією у загальному розмірі 29 225 грн. 99 коп.
Враховуючи, що відповідачем у період з 10 серпня 2018 року по 27 грудня 2019 року проведено оплати обслуговування кредиту згідно договору № Р20.00501.004201342 на загальну суму 8 269 грн. 13 коп. позов підлягає частковому задоволенню, а саме підлягає стягненню сума основної заборгованості та сума відсотків у загальному розмірі 28 594 грн. 29 коп. В іншій частині позову слід відмовити.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 1 310 грн. 10 коп.
Керуючись ст.ст.525-527, 530, 625, 629, 1049, 1054, 1056 ЦК України, ст.ст.81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, 

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № Р20.00501.004201342 від 10 серпня 2018 року у розмірі 28 594 грн. 29 коп. та понесені витрати на оплату судового збору в сумі 1 310 грн. 10 коп., а всього: 29 904 (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот чотири) грн. 39 коп.
В решті позовних вимог - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення Світловодського міськрайонного суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення не були вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: місто Київ, вулиця Симона Петлюри, 30, код ЄДРПОУ 35625014).
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий 22 травня 2002 року Світловодським МРВ УМВС України в Кіровоградській області, РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Світловодського міськрайонного
суду Кіровоградської області Андріянова С.М.