Справа №: 343/148/26 
Провадження №: 3/343/84/26 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області у складі судді Монташевич С.М., з участю секретаря судового засідання Шикор Г.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Калуського району Івано-Франківської області адміністративний матеріал, що надійшов від відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського РВП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 51, ч. 1 ст. 178, ст. 173 КУпАП, 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи:
ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство, тобто умисно вчинив дії психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.
Правопорушення вчинено за таких обставин.
22 січня 2026 року близько 22:50 год ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , умисно вчинив дії психологічного характеру відносно свого рідного брата ОСОБА_2 у формі приниження та залякування фізичною розправою, що викликало у нього побоювання за свою безпеку та спричинило емоційну невпевненість, внаслідок чого могла б бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.
ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення:
ОСОБА_1 у судовому засіданні свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не визнав. Водночас зазначив, що вони з ОСОБА_2 , дійсно, посварились, оскільки останній завжди робив у будинку безлад, все нищив, кричав, був дуже емоційним. Він не міг собі дати з ним ради. Тому саме потерпілий завдавав шкоду його психічному здоров`ю, а не навпаки. На даний час ОСОБА_2 помер. 
Потерпілий у судове засідання не з`явився, згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 03.02.2026, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 , який є братом особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та потерпілого, від дачі пояснень на підставі ст. 63 Конституції України відмовився. 
ІІI. Досліджені в судовому засіданні письмові докази та відеозаписи:
незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 , його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується такими дослідженими в судовому засіданні доказами та відеозаписами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 737102 від 22.01.2026, в якому викладена суть поставленого у провину ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. У протоколі наявні відмітки про відмову від дачі пояснень та від отримання копії протоколу (а.с. 1). Копія протоколу направлена ОСОБА_1 поштовим відпралвенням, на що вказує супровідний лист № 18454-2026 від 26.01.2026 (а.с. 2); 
- рапортом старшого інспектора чергового відділення поліції № 1 (м. Долина) Калуського РВП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області, згідно з яким 22.01.2026 о 22:53 год зі служби 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_3 про сварку з братом, який нещодавно вийшов із тюрми. Прибувши за вказаною у повідомленні адресою, ГРПП прийняла від потерпілого письмові пояснення та протокол-заяву, в яких останній просив притягнути до адміністративної відповідальності його брата ОСОБА_1 , який 22.01.2026 близько 22:50 год вчиняв домашнє насильство психологічного характеру, в ході якого погрожував фізичною розправою та ображав нецензурною лайкою (а.с. 3);
- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 22.01.2026, в якому зазначено, що від ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю 1 групи, прийнято заяву про те, що того дня близько 23:52 год його брат ОСОБА_1 погрожував фізичною розправою та обзивав нецензурною лайкою (а.с. 4-5);
- поясненнями ОСОБА_2 , згідно з якими 22.01.2026 о 22:00 в АДРЕСА_1 його брат ОСОБА_1 шарпав його за одяг, погрожував фізичною розправою, обзивав нецензурною лайкою (а.с. 6);
- терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА № 542087 від 22.01.2026 та формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, згідно із якою визначено рівень небезпеки ОСОБА_1 щодо постраждалої особи як середній (а.с. 7, 8);
- даними із DVD-R диску із написом "Мартинець" (а.с. 10), на якому наявні три відеозаписи, на яких 22.01.2026 зафіксовано, як працівники поліції приїхали на місце події, де на вулиці зустріли ОСОБА_4 , який вказував, що його брат нападає на нього із битами, намагається його "вбити", а він нещасний, сліпий та не має вже сил боротися з цим. Після цього від проводить поліцейських до помешкання, де знаходиться заявник ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Перший указав про наявність конфлікту між останнім та ОСОБА_2 , який він не міг припинити в силу стану свого здоров`я, тому щоб ОСОБА_1 "не вбив" брата, вимушений був викликати працівників поліції. В цей час ОСОБА_1 агресивно реагує на появу ОСОБА_2 , кричить, щоб він покинув будинок. Поліцейські відбирають від потерпілого пояснення та заяву, складають інші адмінматеріали. Після цього пропонують ОСОБА_1 ознайомитись із протоколом та отримати його копію, від чого останній відмовляється.
Вказані вище докази є такими, що доповнюють один одного, є повними, належними та допустимими, оскільки, відповідно до ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також зібрані в порядку, встановленому законом та не викликають сумніву в суду.
V. Оцінка суду:
оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов такого висновку.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.
Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" передбачає, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Даний Закон передбачає, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Системний аналіз національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.
Аналізуючи здобуті в судовому засiданнi докази, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 правильно квалiфiковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки він умисно вчинив дії психологічного характеру відносно свого рідного брата, який був особою з інваліднюстю, залякуючи його фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.
Накладаючи стягнення на ОСОБА_1 , суд ураховує характер i ступінь суспільної небезпеки вчинених ним правопорушень та його особу, а саме, що він притягувався до адміністративної відповідальності, не працює, при цьому вчинив правопорушення внаслідок провокативних дій самого потерпілого, який був збудженим, обзивав братів.
Обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , не встановлено.
З урахуванням викладеного, а також того, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, зважаючи на поведінку потерпілого, яка передувала конфлікту, суд уважає, що на ОСОБА_1 слід накласти мінімальне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адмiнiстративні правопорушення.
V. Розподіл судових витрат:
відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
На підставі викладеного, ст. 4 Закону України "Про судовий збір", керуючись ст. 40-1, 283, 284 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 (триста сорок) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) -899998; рахунок отримувача № UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету -22030106) судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Згідно з ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначеного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: С.М.Монташевич