СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

ун. № 759/10411/25
пр. № 1-кп/759/562/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2026 року м. Київ
Святошинський районний суд міста Києва у складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 , 
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024100080003600 від 10.11.2024, щодо: 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, командира станкового гранатомета 1-го протитанкового відділення протитанкового взводу 1-го єгерського батальйону військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; такого, що судимості не має,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України;
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
потерпілий - Благодійний фонд «Фундація Антиснід-Україна»,
захисник ОСОБА_5 ;
обвинувачений ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
24.02.2022 згідно з Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами) у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан, який у подальшому було продовжено. Зокрема, відповідно до Указу Президента України від 23.07.2024 № 469/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» (Указ затверджено Законом України від 23.07.2024 № 3891-ІХ) строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 12.08.2024 строком на 90 діб, тобто до 10.11.2024.
Військовослужбовець ОСОБА_3 , у порушення вимог ст. ст. 27, 28 Конституції України, ст. ст. 11, 49, 56 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 02.11.2024 приблизно о 15 годині 00 хвилин прибув до приміщення будівлі медичного закладу Благодійного фонду «Фундація Антиснід-Україна» (ідентифікаційний код 39030577), яка розташована на території Київської міської клінічної лікарні № 5, що за адресою: м. Київ, вул. Івана Крамського 21-А. Перебуваючи у загальному коридорі вищезазначеної будівлі Благодійного фонду, біля службового кабінету № 219 ОСОБА_3 помітив на дивані для відвідувачів мобільний телефон марки «РОСО Х5 5G». Відчуваючи потребу в грошових коштах, не маючи постійного джерела доходу, ОСОБА_3 вирішив таємно викрасти чуже майно в умовах воєнного стану з метою особистого збагачення.
Безпосередньо реалізуючи свій умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , перебуваючи в загальному коридорі будівлі медичного закладу за вказною адресою, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді заподіяння матеріальної шкоди, в умовах воєнного стану, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігав, шляхом вільного доступу таємно викрав з дивану для відвідувачів мобільний телефон марки «РОСО Х5 5G» Black, 6GB, RAM 128GB, IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , вартістю 6117 грн. 62 коп.
Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_3 , таємно викравши вищезазначений мобільний телефон, покинув приміщення будівлі Благодійного фонду «Фундація Антиснід-Україна», пішов у невідомому напрямку та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав Благодійному фонду «Фундація Антиснід-Україна» матеріальної шкоди на суму 6117 (шість тисяч сто сімнадцять) грн. 62 коп.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення та зазначив, що викрадений телефон він здав до ломбарду, чи вдалося в подальшому повернути телефон власнику, йому не відомо.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні та викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України та наслідки, передбачені ч. 2 ст. 394 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, суд визнає доведеним, що своїми умисними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна, вчиненими в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 вчинив крадіжку, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує, що кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України відноситься до тяжких злочинів, бере до уваги дані про особу ОСОБА_3 , який не має судимості, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є щире каяття, яке виразилося в дачі правдивих показань, жалю про вчинене, готовності понести заслужене покарання.
Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлені.
Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Разом з тим, з огляду на фактичні обставини справи та характер протиправних діянь, наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, вік обвинуваченого та відсутність судимості, враховуючи те, що обвинувачений є військовослужбовцем, приймаючи до уваги відношення ОСОБА_3 до вчиненого, який засуджує свою протиправну поведінку, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим на підставі статті 75 КК України звільняє його від відбування покарання з випробуванням та покладає обов`язки, визначені у статті 76 КК України.
Оскільки обвинувачений, який тримається під вартою, звільняється від відбування покарання з випробуванням, відповідно до положень ч. 1 ст. 377 КПК України суд звільняє ОСОБА_3 з-під варти в залі судового засідання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався, процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373, 374, 377, 394 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Відповідно до статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: 
1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 
2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. 
Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення з 23 березня 2026 року по 31 березня 2026 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_3 - скасувати.
Звільнити ОСОБА_3 з-під варти негайно в залі судового засідання.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного судушляхом подачі апеляційної скарги через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1