ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/32706/25
Провадження № 33/820/119/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Топчій Т.В., розглянувши у відкритому засіданні, в залі суду за участі секретаря Мельничук К.С., апеляційну скаргу захисника Заїки В.В. на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2025 року, якою провадження за ст. 163-1 ч.1 КУпАП щодо
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,
закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення на підставі ст.247 ч.1 п.7 КУпАП, 

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.

Згідно протоколу №4430/10/22-01-07-02-12/30145503 від 24.10.2025р. ОСОБА_1 ставиться у вину порушення ведення податкового обліку, яке полягало в заниженні податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 623993 грн., в тому числі: за листопад 2018р. в сумі 103295 грн., за квітень 2019 р. в сумі 128661 грн., за грудень 2019р. в сумі 392037 грн.
Вказаними діями, згідно протоколу, ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 163-1 ч.1 КУпАП.
За результатами розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, яка передбачена ст. 163-1 ч.1 КУпАП, суд закрив провадження у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення на підставі ст.247 п.7 КУпАП. 

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник Заїка В.В. просить змінити постанову в частині встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.163-1 ч.1 КУпАП, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість.
Зазначає, що жодних повісток про виклик до суду ОСОБА_1 не отримував, а тому не мав можливості реалізувати своє право на захист, зокрема представити свої аргументи, надати докази та скористатися іншими правами, передбаченими законодавством.
Також, стверджує, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється. Встановлення вини особи у разі закриття провадження у справі може призвести до порушення її права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Отже, на його думку, суд, вирішуючи питання про необхідність закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статті 163-1 ч.1 КУпАП, не врахував положення ст.6 Конституції України та вийшов за межі своїх повноважень, визнавши ОСОБА_1 винним у вчиненні даного адміністративного правопорушення.
Водночас, захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2025 року у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не був присутнім у судовому засіданні під час постановлення рішення суду, не отримував копії постанови суду та про її наявність дізнався лише 22.12.2025 року, у зв`язку з чим строк на апеляційне оскарження пропустив за поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

Позиції учасників апеляційного провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 захисник Заїка В.В. в судові засідання призначені на 05.02.26 року та на 24.02.26 року не з`явилися, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду скарги, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ст. 268 КУпАП суд вважає доцільним розглянути апеляційну скаргу захисту у відсутності ОСОБА_1 та захисника Заїки В.В., враховуючи скорочені строки розгляду, передбачені ст. 294 КУпАП. 
Перевіривши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Мотиви суду.

Згідно з ст.294 ч.2 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. 
При цьому, перебіг процесуального строку оскарження постанови слід рахувати із наступного дня після її проголошення, а саме з 28.11.2025 року, а кінець строку 08.12.2025 року (останній день подачі апеляційної скарги).
Однак, апеляційна скарга стороною захисту подана 25.12.2025 року, тобто із пропуском строку апеляційного оскарження.
З огляду на те, що ОСОБА_1 не був присутній в суді першої інстанції під час розгляду справи та матеріали провадження не містять доказів його належного повідомлення про дату, час і місце судового розгляду, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для поновлення строку апеляційного оскарження.
Згідно з ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Вимоги ст.ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді зазначених вимог закону дотримався.
Дослідивши матеріали провадження та надавши оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідальність за ст.163-1 ч.1 КУпАП настає в тому числі за порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку.
Апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-1 ч. 1 КУпАП, підтверджується належними та допустимими доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності.
Відповідно до акту ГДІ відділу позапланових перевірок ризикових платників та аналізу податкової інформації та заступника начальника відділу позапланових перевірок з питань відшкодування ПДВ управління податкового аудиту ГУ ДПС у Хмельницькій області Ганни Німцович та Андрія Дяблова про результати документальної позапланової виїзної перевірки ДП «Центр «Інновації та технології» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських операцій за листопад 2018 року із ТОВ «Авантаж Укрбуд», за квітень 2019 року із ТОВ «Інтелект Профбуд», за грудень 2019 року з ТОВ «Будівельна компанія «Санвест» від 22.08.2025 року №17504/22-01-07-02-05/30145503, перевіркою було встановлено порушення ДП «Центр «Інновацій та технології»: п.44.1 ст. 44, п.п. «а» п.198.1, абзацу першого та другого п.198.2, п. 198.3 і абзацу третього п.198.6 ст. 198; абзацу другого п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 623993 грн., в тому числі в розрізі періодів: за листопад 2018р. в сумі 103295 грн., за квітень 2019 р. в сумі 128661 грн., за грудень 2019р. в сумі 392037 грн (а.с.1-7). 
Апеляційний суд виходить з того, що документи, що були складені ГДІ та додані до протоколу про адміністративне правопорушення є чинними, сторона захисту не надала суду відомостей на підтвердження того, що акт податкового органу оскаржувався в адміністративному порядку, не встановлено таких і в процесі апеляційного розгляду.
За результатами складання акта перевірки уповноваженою посадовою особою складено протокол про адміністративне правопорушення №4430/10/22-01-07-02-12/30145503 від 24.10.2025 р., відповідно до якого директор ДП «Центр «Інновацій та технології» - ОСОБА_1 порушив ведення податкового обліку, яке полягало в заниженні податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 623993 грн., в тому числі: за листопад 2018р. в сумі 103295 грн., за квітень 2019 р. в сумі 128661 грн., за грудень 2019р. в сумі 392037 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.163-1 ч.1 КУпАП. (а.с.13-14).
Зазначені докази, є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а також достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду. Отже, за результатами апеляційного перегляду провадження апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 163-1 ч.1 КУпАП, доведена.
Перевіряючи доводи сторони захисту, які зводяться до тверджень про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального закону під час вирішення питання про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП, з тих підстав, що закриття провадження у справі унеможливлює встановлення вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає їх безпідставними, з наступних підстав.
Законодавче регулювання питання закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення ґрунтується на положеннях ст.38 та ст. 247 ч. 1 п.7 КУпАП.
Відповідно до ст.247 ч.1 п.7 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Згідно з ст.38 ч.2 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні – не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.
Тобто, для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є встановлення саме факту вчинення адміністративного правопорушення – протиправної, винної дії чи бездіяльності.
Отже, зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі ст.38 ч.2, ст.247 ч.1 п.7 КУпАП можливе за одночасної наявності таких умов: 
1)вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; 
2)сплив встановленого законом трьохмісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні – з дня його виявлення).
Статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Тобто закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП,можливе лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.
З урахуванням вищевказаних вимог, апеляційний суд вважає безпідставними твердження сторони захисту про те, що вина особи не встановлюється під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП. 
Щодо доводів апеляційної скарги про порушення права на захист, яке полягає в розгляді справи судом першої інстанції за відсутності ОСОБА_1 , без його належного повідомлення про дату та час судового розгляду, апеляційний суд вважає їх слушними та виходить з наступного.
Матеріали справи не містять доказів належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце судового розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно нього. Однак, з огляду на те, що апеляційним судом було забезпечено стороні захисту можливість брати участь у розгляді даного провадження та відстоювати власну правову позицію під час апеляційного розгляду, а також з урахуванням доводів апеляційної скарги (позиції сторони захисту), у якій не порушується питання щодо неправильної оцінки доказів, покладених в основу притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, обставини, на які посилається захист в апеляційній скарзі не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 293, 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Заїки В.В. залишити без задоволення. 

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2025 року, якою провадження щодо ОСОБА_1 закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення на підставі ст.247 п.7 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: