ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року 
м. Київ

cправа № 911/2618/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Мамалуй О.О. - головуючий, Баранець О.М., Кролевець О.А., 
за участю секретаря судового засідання - Федорової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"
на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2025
у складі колегії суддів: Шапран В.В. - головуючий, Буравльов С.І., Андрієнко В.В.
у справі № 911/2618/25 
за позовом державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"
до товариства з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг"
про стягнення заборгованості,
за участю представників: 
від позивача: Приходько Я.М.,
від відповідача: Дубравська Ю.В.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та обставини, які передували прийняттю оскаржуваного рішення

Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» звернулося з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» про стягнення заборгованості у загальному розмірі 5009587,04 грн, з яких: 2091992,38 грн - основний борг, 250300,00 грн - штраф, 683238,22 грн - інфляційні втрати, 156052,29 грн - 3% річних та 1828004,15 грн - пеня.

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.10.2025, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2025, залишено без розгляду позов державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України, оскільки сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення міжнародного комерційного арбітражу.

08.12.2025 до апеляційного господарського суду товариством з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» подано заяву про ухвалення додаткового рішення, згідно якої заявник просив стягнути з державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50000,00 грн, понесені у зв`язку з розглядом апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2025 заяву прийнято до розгляду, вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), а також встановлено державному підприємству «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» строк до 18.12.2025 включно на подання клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Короткий зміст оскаржуваної додаткової постанови апеляційного господарського суду і мотиви її ухвалення

Додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2025 заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» про ухвалення додаткового рішення у справі №911/2618/25 задоволено частково. Стягнуто з державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, у розмірі 30000 грн.

Апеляційний господарський суд встановив, що наданими доказами у їх сукупності підтверджується надання відповідачу професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 50000,00 грн. Керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5-7 та 9 ст. 129 ГПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що розмір заявлених товариством з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» витрат на професійну правничу допомогу в сумі 50000,00 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних та є неспівмірними зі складністю справи, тому їх розмір є необґрунтованим.

З огляду на зазначене, оцінивши подані заявником докази на підтвердження понесених ним витрат, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення товариством з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» розміру витрат на професійну правничу допомогу до 30000,00 грн.

Короткий зміст доводів та вимог касаційної скарги

Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2025 у справі № 911/2618/25, в якій просить скасувати додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2025 у справі № 911/2618/25 та ухвалити нову постанову, якою відмовити відповідачу у задоволенні заяви про розподіл витрат.

Скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України. 

Скаржник посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм права, зокрема ст. ст. 73, 74, 76, 77, 78, 86, 126, 129, ч.ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 236 ГПК України, та неврахування висновку щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, відповідно до якого, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

За твердженням скаржника, представницею Відповідача взагалі не було надано до суду апеляційної інстанції договору про надання правничої допомоги від 01.08.2025, а надано лише фотокопію 2 аркушів документу, які не містили ані підписів сторін, ані розділів про порядок надання послуг, ані інших істотних умов передбачених ЦК України. За відсутності вищезазначеного договору, суд апеляційної інстанції не мав права стягувати з ДП МА «Бориспіль» 30 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, через відсутність належних доказів щодо розміру та порядку обчислення таких витрат, узгодженого безпосередньо між Адвокатським об`єднанням «Ековіс Бондар та Бондар» та товариством з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг».

Крім того скаржник стверджує, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження повноважень підписанта від імені відповідача звіту від 04.12.2025 та додаткової угоди від 27.10.2025, що унеможливлює здійснення перевірки того, чи є підписант цих документів працівником відповідача та чи дійсно він має повноваження на підписання таких документів, що свідчить про неналежність цих доказів, та як наслідок, про не підтвердження факту понесення відповідних витрат відповідачем.

Також скаржник вважає, що враховуючи, що у даній справі судом першої інстанції не було відмовлено ДП МА «Бориспіль» у задоволенні позову, та позов не було задоволено частково, позовні вимоги ДП МА «Бориспіль» не були розглянуті по суті саме через дії вчинені відповідачем, то відповідно до імперативних положень ст. 129 ГПК України у Північного апеляційного господарського суду були відсутні правові підстави для покладання судових витрат на ДП МА «Бориспіль».

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Відповідач у відзиві на касаційну скаргу не погоджується з доводами позивача, викладеними в касаційній скарзі, вважає оскаржувану постанову від 22.12.2025 обґрунтованою і такою, що має бути залишеною без змін.

Позиція Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків господарського суду апеляційної інстанції

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

За змістом статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У частині 2 статті 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. (частина 4 статті 126 ГПК України).

Відповідно до частини 5 статті 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 ГПК України).

У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом із тим у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, не погоджуючись з ухвалою господарського суду першої інстанцій про залишення позову без розгляду, позивач - державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» подав апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, що становить 50000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач також зазначив, що докази понесення таких витрат будуть надані суду впродовж п`яти днів після ухвалення рішення.

За результатами розгляду апеляційної скарги постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2025 апеляційну скаргу державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду Київської області від 14.10.2025 у справі №911/2618/25 залишено без змін.

08.12.2025 до суду у встановлений строк товариством з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» подано заяву про ухвалення додаткового рішення, згідно якої заявник просив стягнути з державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50000,00 грн, понесені у зв`язком з розглядом апеляційної скарги.

Позивач подав до суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, відповідно до якої просив визнати неналежними докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу та не враховувати їх під час розгляду заяви, відмовити у задоволенні заяви про розподіл витрат, а в разі якщо суд дійде висновку, що відповідач дійсно поніс відповідні витрати, - зменшити їх розмір на 99%.

Судом апеляційної інстанції досліджено подані відповідачем докази та встановлено, що відповідно до п. 1.1 договору про надання правничої допомоги від 01.08.2025, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Ековіс Бондар та Бондар» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг», клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає доручення та зобов`язується надавати правову допомогу клієнту щодо захисту прав, свобод і законних інтересів клієнта в господарських судах, судах загальної юрисдикції, адміністративних судах, а також в інших органах під час розгляду правових спорів.

Згідно з п. 1.3 договору для надання правничої допомоги клієнту адвокатське об`єднання видає адвокатам ордери на надання правничої допомоги в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди від 27.10.2025 до договору про надання правничої допомоги від 01.08.2025 адвокатське об`єднання надає клієнту правничу допомогу шляхом представництва його інтересів у справі №911/2618/25 за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», а клієнт зобов`язується прийняти та оплатити правничу допомогу у розмірі 50000,00 грн, що включає в себе:
- підготовку відзиву на апеляційну скаргу;
- підготовку письмових пояснень, заяв, клопотань, заперечень проти клопотань та заяв у разі необхідності;
- ознайомлення з матеріалами справи;
- участь в судових засіданнях в господарському суді апеляційної інстанції;
- інші процесуальні дії, необхідні для представництва та захисту інтересів клієнта у справі.

Пунктом 2 додаткової угоди передбачено, що надання правничої допомоги фіксується сторонами у звіті про надану правничу допомогу, який складається та підписується сторонами протягом 2-ох днів з дати закінчення розгляду справи оголошенням судового рішення (постанови) в суді апеляційної інстанції.

Клієнт зобов`язується сплатити адвокатському об`єднанню гонорар шляхом безготівкового переказу за повідомленими реквізитами або в інший погоджений з адвокатським об`єднанням спосіб протягом 40 робочих днів з дати підписання сторонами звіту (п. 3 додаткової угоди).

За результатами надання правничої допомоги 04.12.2025 між сторонами складено та підписано звіт, відповідно якого сторони підтверджують, що на підставі додаткової угоди від 27.10.2025 адвокатське об`єднання належним чином надало, а клієнт отримав правничу допомогу, передбачену п.1 угоди, а саме:
- підготовка відзиву на апеляційну скаргу позивача у справі №911/2618/25;
- ознайомлення з матеріалами справи;
- участь у судових засіданнях в господарському суді апеляційної інстанції.
Вартість послуг становить 50000,00 грн.

Представництво інтересів відповідача в апеляційному суді здійснювала адвокат Дубравська Ю.В. на підставі ордеру серія АА №1611097 від 07.08.2025, виданого Адвокатським об`єднанням «Ековіс Бондар та Бондар» відповідно до договору про надання правничої допомоги від 01.08.2025, та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КВ №000413 від 21.01.2019.

Таким чином апеляційний господарський суд встановив, що наданими доказами у їх сукупності підтверджується надання відповідачу професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 50000,00 грн.

Аргументи скаржника щодо неправильної оцінки судом апеляційної інстанції доказів щодо обставин надання послуг професійної правничої допомоги, зводяться до їх переоцінки і не можуть бути предметом розгляду в касаційному порядку, оскільки відповідно до частини другої статті 300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Сама лише незгода скаржника з наданою судами оцінкою обставин справи та відповідних доказів не вказує на те, що таку оцінку було проведено з порушенням норм права.

Щодо посилань скаржника на те, що суд апеляційної інстанції не врахував висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, про те що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, Верховний Суд звертає увагу, що апеляційний господарський суд дослідив подані відповідачем докази в підтвердження понесення ним витрат на правничу допомогу, зокрема п. 1 додаткової угоди від 27.10.2025 до договору про надання правничої допомоги від 01.08.2025, відповідно до якого клієнт зобов`язується прийняти та оплатити правничу допомогу у розмірі 50000,00 грн.

Крім того, суд апеляційної інстанції врахував, що зміст відзиву відповідача на апеляційну скаргу державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» є подібним за своїм змістом до процесуальних документів, поданих відповідачем до суду першої інстанції, тобто, правова позиція відповідача щодо питання про залишення позову без розгляду не змінилася; участь представника відповідача у двох судових засіданнях відбулася в режимі відеоконференції з використанням ним власних технічних засобів, отже представнику не було необхідності витрачати час на прибуття до суду та на зворотній шлях; право на ознайомлення з матеріалами справи було реалізовано представником відповідача у дистанційному режимі, оскільки всі процесуальні документи у справі надходили учасникам справи до електронних кабінетів у ЄСІТС. Керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5-7 та 9 ст. 129 ГПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що розмір заявлених товариством з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» витрат на професійну правничу допомогу в сумі 50000,00 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних та є неспівмірними зі складністю справи, тому їх розмір є необґрунтованим. З огляду на що, оцінивши подані заявником докази на підтвердження понесених ним витрат, дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення товариством з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» розміру витрат на професійну правничу допомогу до 30000,00 грн.

Оскільки апеляційна скарга позивача залишена без задоволення, а отже судове рішення ухвалено на користь відповідача, витрати товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 30000,00 грн відповідно до ст. 129 ГПК України обґрунтовано покладено на державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль».

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що судом апеляційної інстанції досліджено надані докази, здійснена їх оцінка з огляду на предмет і підставу заяви, необхідності, складності, доцільності таких дій, співмірності, обґрунтованості та розумності, з дотриманням статей 2, 86, 123, 126, 129, 210 ГПК України.

Верховний Суд звертає увагу, що застосування судом апеляційної інстанцій норм права в оскаржуваній постанові не суперечить висновку Верховного Суду, вказаному скаржником у касаційній скарзі.

Верховний Суд при касаційному перегляді оскаржуваних судових рішень не виявив у діях апеляційного господарського суду порушень приписів статей 126, 129 ГПК України чи неправильного застосування норм матеріального права, які б призвели до ухвалення незаконного рішення. 

Аргументи скаржника по суті зводяться до незгоди сторони із здійсненим судом розподілом судових витрат та необхідності відмови у відшкодуванні відповідачу витрат на правничу допомогу, що однак не свідчить про неправильно здійснений судом розподіл цих витрат.

При цьому Суд зазначає, що обставини відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є предметом оцінки у кожному конкретному випадку, а сама лише незгода скаржника з наданою судом оцінкою відповідних доказів, які підтверджують факт надання професійної правничої допомоги, а також оцінкою обставин критерію реальності адвокатських витрат, розумності їх розміру тощо не свідчить про незаконність оскаржуваного судового рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 300 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Звертаючись із касаційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків апеляційного господарського суду та не довів неправильного застосування ним норм матеріального і процесуального права, як необхідної передумови для скасування прийнятої у справі додаткової постанови.

За таких обставин, доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана додаткова постанова - без змін.

З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника. 

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" залишити без задоволення.

Додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2025 у справі №911/2618/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Судді О. М. Баранець

О. А. Кролевець