Справа № 390/3129/25
Провадження № 3/390/878/25

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" лютого 2026 р.м. Кропивницький

Суддя Кропивницького районного суду Кіровоградської області Квітка О.О., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, РНОКПП на момент розгляду справи не відомий, працює водієм у ТОВ «Брокінвест Груп», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ст. 124 КУпАП,
встановив:
о 20 год 30 хв 20 листопада 2025 року на автодорозі М-30 ( Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине, 738 км) водій ОСОБА_1 , керуючи т.з. DAF, н.з. НОМЕР_1 , з причепом KOGEL SIV 24, н.з. НОМЕР_2 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості, здійснив виїзд на узбіччя, внаслідок чого авто стало некерованим та причіп ліг на бік. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. 
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, вину визнав у повному обсязі. Вказав, що був засліплений вантажним автомобілем, внаслідок чого здійснив з`їзд з дороги на узбіччя, де був пошкоджений власний автомобіль. 
Судом досліджені наступні матеріали: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №609666 від 21.11.2025, складений щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП; схема ДТП; письмові пояснення ОСОБА_1 ; довідка ВАП УПП в Кіровоградській області ДПП про отримання посвідчення водія та інші матеріали.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «О`Галлорна та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
Так, статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі –ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно із п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: 
а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
в) на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів;
г) під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів;
ґ) не забруднювати проїзну частину та смугу відведення автомобільних доріг;
д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;
е) повідомляти дорожньо-експлуатаційним організаціям або уповноваженим підрозділам Національної поліції про виявлені факти створення перешкод для дорожнього руху;
є) не вчиняти дій, внаслідок яких може бути пошкоджено автомобільні дороги та їх складові, а також завдано шкоди користувачам.
Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (12.1. ПДР України). 
Зважаючи на викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діянням порушив вимоги пп. 2.3, 12.1 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. 
Відповідно до ст. 33 КУпАП суд, при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини.
Обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність правопорушника, судом не встановлено. 
Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору – 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. 
Керуючись ст.ст. 1, 30, 33, 36, 283-285 КУпАП, на підставі ст. 124 КУпАП, ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»,
постановив:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 (шістдесят) коп..
Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення правопорушнику копії постанови, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
У разі несплати штрафу у вказаний строк постанова надсилається для примусового виконання, в порядку якого з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено протягом десяти днів з дня її винесення. 
Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя О.О.Квітка