Провадження №	2/447/380/26 	
Справа №	447/3772/25 	

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

27.02.2026 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Кісіль А.В.,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судовому засіданні у м. Миколаїв Львівської області справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Процесуальні дії у справі.
21.11.2025 представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» Колеснікова І.О. засобами системи «Електронний суд» подала до суду позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 12.12.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №101302955. 03.01.2025 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛ.ЕН.ГРУП» було укладено Договір факторингу №03012025, відповідно до умов якого право вимоги, зокрема за Договором №101302955 перейшло до ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП». Згідно з п. 1.2. Договору Відповідач отримав кредит у розмірі 12 000,00 гривень. У п. 1.3. Договору зазначається, що Кредит надається загальним строком на 105 днів з 12.12.2023 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 27.12.2023 (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 26.03.2024 (дата остаточного погашення заборгованості). У п. 1.4. Договору зазначено, що Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом у рекомендовану дату платежу 27.12.2023 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 26.03.2024 (останнього дня строку кредитування). У п. 1.5.1. Договору зазначено, що Комісія за надання кредиту становить 600.00 грн., яка нараховується за ставкою 5.00 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п. 6.1. Договору), а саме кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації Відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://tengo.ua/ та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Після здійснення акцепту позичальником оферти Товариства, що є укладенням Договору відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», Товариство наклало на оригінал Договору кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника Товариства із кваліфікованою електронною позначкою часу, а оригінал Договору був завантажений в Особистий кабінет Клієнта. Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою Відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. Факт перерахування коштів за договором №101302955 від 12.12.2023 підтверджується платіжним дорученням №78416520 з якого вбачається, що 12.12.2023 первісним кредитором було перераховано 12 000,00 грн. на картку № НОМЕР_7, реквізити якої надані Відповідачем як власної карти. Відповідач зареєструвався на веб-сайті Позивача в мережі Інтернет https://tengo.ua/, для чого пройшов ідентифікацію та верифікацію особи (заповнив анкету-заяву з зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначив реквізити картки для отримання кредиту) підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами Кредитного договору, здійснив акцептування Кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Типовий кредитний договір про споживчий кредит та Правила надання фінансових кредитів перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті https://tengo.ua//s/documents у розділі Документи. Ці правила, а також типовий договір є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору споживчого кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Заборгованість за Договором №101302955 становить 31 649,05 гривень, яка складається з наступного: 6 320,00 грн. - заборгованість за кредитом; 24 729,05 грн. - заборгованість за нарахованими процентами; 600,00 грн. - заборгованість за комісією. 05.03.2025 відповідачу було направлено вимогу про погашення заборгованості. Проте заборгованість так і не була сплачена. Таким чином представник позивача просить стягнути вказану заборгованість з відповідача ОСОБА_1 . Крім цього, представник позивача просить стягнути судові витрати у справі, які складаються із суми сплаченого судового збору у розмірі 2 442,40 грн.та витрат на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн. 
У позовній заяві представник позивача просить проводити розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП».
Крім того, разом із позовною заявою до суду подано клопотання про витребування доказів, а саме представник позивача просила витребувати докази витребувати в Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (код ЄДРПОУ: 14282829, адреса: 04070, вул. Андріївська, 4, м. Київ) інформацію чи емітована платіжна карта № НОМЕР_2 , на яку були перераховані кредитні кошти на ім`я відповідача « ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 »; виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів, відкритого до платіжної картки № НОМЕР_2 за 12.12.2023; інформацію, чи міститься у анкетних даних ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , номер телефону « НОМЕР_4 » та інформацію про номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_8 за 12.12.2023.
24.11.2025 сформовано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідача.
Ухвалою суду від 25.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання у справі. Сторонам надано строк для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень. Крім цього, постановлено задоволити клопотання представника позивача про витребування доказів.
Копію позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу ОСОБА_1 було надіслано позивачем «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» на виконання вимог ст. 43, 177 ЦПК України (а.с. 42). 
Ухвалу суду від 25.11.2025 було скеровано для виконання до АТ «ПУМБ», яке отримало вищевказану ухвалу суду 25.11.2025, що стверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 48).
Копію ухвали суду від 25.11.2025 відповідач ОСОБА_1 отримала у її електронний кабінет 26.11.2025 (а.с. 51).
27.11.2025 засобами системи «Електронний Суд» відповідач ОСОБА_1 подала заяву про зміну місця проживання (а.с. 52).
03.12.2025 на адресу суду надійшли витребувані ухвалою суду від 25.11.2025 докази, надані АТ «ПУМБ» (а.с. 54-56).
07.01.2026 засобами системи «Електронний Суд» відповідач ОСОБА_1 подала відзив (а.с. 57-66), у якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог.
Проте, суд вказує, що відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Суддею в ухвалі щодо прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 25.11.2025 встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 ЦПК України, у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову ; позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів.
Частинами 1, 4 статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.
Суд звертає увагу на те, що відповідач ОСОБА_1 має електронний кабінет у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, копію ухвали суду від 25.11.2025 такій будо доставлено в її електронний кабінет о 22:10 год. 25.11.2025 (а.с. 51).
27.11.2025 подала засобами системи «Електронний Суд» заяву про зміну місця проживання. Відзиву відповідачем подано не було.
Водночас, відзив було подано до суду лише 07.01.2026, тобто з пропущенням строку подання такого. Крім того, клопотання про поновлення, продовження процесуального строку на подання відзиву у порядку, передбаченому ст. 127 ЦПК України, до суду не надходило.
Відповідно до ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процепроткуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, суд не бере до уваги поданий відповідачем відзив, залишивши його без розгляду.
Позивач не скористався своїм правом на подання відповіді на відзив.
07.01.2026 засобами системи «Електронний Суд» відповідач ОСОБА_1 подала клопотання щодо проведення розгляду справи за її відсутності (а.с. 65-66).
У судове засідання належним чином повідомлені сторони не з`явилися. Від обох сторін у матеріалах справи містяться клопотання щодо проведення розгляду справи за їх відсутності.
Частинами 1, 2 та 5 ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. 
Наведене узгоджується із правовою позицією, висловленою ВС у постанові від 01.10.2020 у справі №361/8331/18, провадження №61-22682св19.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд встановив:
12.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №101302955, згідно з умовами п. 1.1. якого Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п. 1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно з п. 1.4. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов?язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит (а.с. 9-16).
Сума (загальний розмір) кредиту становить 12 000.00 гривень (п. 1.2 договору).
Відповідно до п. 1.3. договору, кредит надається загальним строком на 105 днів з 12.12.2023 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів.
Згідно з п. 1.3.1., 1.3.2. договору, пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 27.12.2023 (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 26.03.2024 (дата остаточного погашення заборгованості).
Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом у рекомендовану дату платежу 27.12.2023 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 26.03.2024 (останнього дня строку кредитування) (п. 1.4. договору). 
Тобто первісним кредитором та відповідачем узгоджено строк кредитування з 12.12.2023 по 26.03.2024.
Відповідно до п. 1.5. договору, загальні витрати Позичальника за пільговий період складають 2 094.00 грн. у грошовому виразі та 4 909.00 % річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за пільговий період), загальні витрати Позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 39 894.00 грн. у грошовому виразі та 16 142.00 % річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування). Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника за пільговий період складає 14 094.00 гривень. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника (за весь строк кредитування) складає 51 894.00 гривень.
У п. 1.5.1.-1.5.3. договору передбачено, що комісія за надання кредиту становить 600.00 грн., яка нараховується за ставкою 5.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1 494.00 грн., які нараховуються за ставкою 0.83 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.
Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 37 800.00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.
У п. 1.6. договору визначено, що тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3 цього Договору.
У п. 1.7. сторонами узгоджено, що позичальник не повинен сплачувати на користь Кредитодавця будь-які платежі не передбачені цим договором. Вказані в цьому договорі розміри комісій, процентів та будь-яких інших винагород Кредитодавця не можуть бути збільшені Кредитодавцем без згоди Позичальника.
Відповідно до п. 2.1. Договору, Кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_9.
У пункті 2.2. сторони обумовили порядок сплати за кредитом.
Позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1.-1.5.3. Договору, в один з термінів (дат) вказаних в п.1 .4. У випадку якщо Позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п. 1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2., в сумі та на умовах визначених п. 2.3 Договору та/або відповідному додатку/додатковій угоді.
Нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п. 2.2.3 Договору.
Проценти нараховуються за стандартною ставкою, що визначена п. 1.5.3. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, та з інших причин визначена в п. 1.5.2 процентна ставка запропонована Позичальнику протягом пільгового періоду зі знижкою і є меншою за стандартну ставку встановлену п. 1.5.3 Договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної ставки, то після завершення пільгового періоду, з урахуванням пролонгацій, проценти протягом поточного періоду продовжують нараховуватись за стандартною ставкою згідно з п. 1.5.3. Договору. Стандартна процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом пільгового періоду, з урахуванням пролонгацій, є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк поточного періоду, це означає, що протягом пільгового періоду Позичальнику була надана знижка/пільга, що дорівнює різниці між стандартною ставкою встановленою п. 1.5.3. та процентною ставкою визначеною п. 1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника.
Пунктом 2.3. договору сторони узгодили пролонгацію строку кредитування, а саме така може бути на пільгових або стандартних (базових) умовах.
Відповідно до п. 2.3.1. кредитного договору, Позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що Позичальнику доступна така можливість відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені цим п. 2.3 Договору та розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, в розмірі, що визначається змістом додатку/додаткової угоди, що підписується Позичальником у зв`язку з пролонгацією та певну частку заборгованості за Договором (якщо передбачено додатком/додатковою угодою). Комісія за управління та обслуговування кредиту нараховується в момент підписання додатку/додаткової угоди. Можливі періоди продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту, що визначається як відсоток від суми наданого кредиту, наведені у таблиці. 
Тобто, сторонами договору чітко визначено, що, перш за все, пролонгація кредитного договору можлива лише за підписання додаткової угоди у зв?язку з пролонгацією.
Відповідно до п. 2.4. договору, позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення, згідно з п. 1.4 Договору. Завершення пільгового періоду не призводить до порушення строків (прострочення) виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати інших платежів. Закінчення поточного періоду призводить до порушення та прострочення виконання грошових зобов`язань Позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4, п.3.2.5, 3.2.6 Договору.
Згідно з п. 2.4.2. договору, у випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати остаточного погашення заборгованості) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання Позичальника за цим Договором, у тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь Кредитодавця встановлені умовами цього Договору, то така заборгованість повинна бути сплачена Позичальником одночасно з поверненням кредиту.
У п. 3.1.3 договору, кредитодавець на звернення Позичальника безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту повернутої Кредитодавцю, шляхом розміщення зазначеної інформації в особистому кабінеті Позичальника.
Розділом 6 Договору визначено порядок (технологію) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації позичальника. 
Відповідно до п. 6.1. договору, цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Пунктом 9.1. сторони встановили, що цей кредитний договір (індивідуальна частина) є самостійним кредитним договором (правочином), що містить усі істотні умови, укладений у порядку, спосіб та формі, що відповідає вимогам законодавства. Визнання недійсним, неукладеним, нікчемним будь-якого додатку, документу, що є частиною цього Договору (у т.ч. Правил) або окремих умов цього Кредитного договору (індивідуальної частини) не має наслідком недійсність, нікчемність або неукладеність цього Кредитного договору (індивідуальної частини) в цілому і сторони підтверджують, що уклали б цей Кредитний договір (індивідуальну частину) і без включення до нього умов, що визнані недійсними, нікчемними, неукладеними.
У п. 7.1. договору передбачено, що цей Договір (з додатками №1, №2, №3 та Правилами), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п. 2.1 цього Договору. Строк дії цього Договору складає період, що починається з моменту його укладення і закінчується в останній день строку кредитування (дату остаточного погашення заборгованості), згідно з п. 1.3, п. 1.4 Договору. Якщо станом цю дату зобов`язання Позичальника та/або Кредитодавця залишаються невиконаними/неналежно виконаними - цей Договір діє до повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Додаток №1 до договору становить графік платежів за договором про споживчий кредит №101302955 від 12.12.2023 (а.с. 15), додаток №2 - заява на отримання кредиту №101302955 від 12.12.2023 (а.с. 15), додаток №3 - додаткові контакті дані позичальника для взаємодії за кредитним договором (а.с. 16).
У паспорті споживчого кредиту №101302955, який також було підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, міститься інформація, передбачена договором про споживчий кредит, сторони узгодили основні умови кредитування: тип кредиту, суму кредиту, строк кредитування, мету отримання, спосіб надання кредиту, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту споживача, порядок повернення кредиту. Також міститься застереження, що вказана інформація надавалася споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а.с. 17-18).
З копії анкети-заяви на кредит №101302955 від 12.12.2023 (а.с. 15) вбачається, що ОСОБА_1 на сайті tengo.ua здійснила заповнення вказаної анкети, за результатами чого було підписано вищевказаний договір, вказавши в анкеті свої анкетні та паспортні дані, адресу місця проживання, місце роботи, номер мобільного телефону, електронну пошту. Сума кредиту була визначена у розмірі 12 000,00 грн., строк кредиту: 105 днів. Денна процента ставка: протягом пільгового періоду: 0.83 %, протягом поточного періоду: 3.50 %. Комісія за надання кредиту: 5.00 % від суми кредиту. Платіжна картка позичальника на яку має бути перерахована сума кредиту: MASTERCARD DEBIT НОМЕР_9. Банк, що випустив картку: JOINT STOCK COMPANY FIRST UKRAINIAN INTERNATIONAL BANK.
Відповідно до умов договору, споживчий кредит укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», та підписаний шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що підтверджено самим договором із додатками.
ТОВ «Мілоан» виконало умови договору про споживчий кредит та перерахувало шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки НОМЕР_10, кошти в розмірі 12 000,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №78416520 від 12.12.2023 (а.с. 20). 
З інформації, наданої суду АТ «ПУМБ» на виконання ухвали від 25.11.2025, вбачається, що у банку була випущена банківська платіжна картка НОМЕР_6 . У банку за ОСОБА_1 закріплений фінансовий номер телефону НОМЕР_4 .В анкеті вказано також цей наведений номер телефону. 12.12.2023 на вказану банківську картку було здійснено успішну транзакцію та зараховано 12 000,00 грн., деталі операції: LIQPAY*Tengo (ОСОБА_2) (а.с. 54-56).
На підтвердження суми заборгованості представником позивача до позову долучено копію відомості про щоденні нарахування та погашення (а.с. 21-23).
Відповідно до копії договору факторингу №03012025 від 03.01.2025, витягу з акту приймання-передачі прав №1 від 03.01.2025 до Договору факторингу №03012025 від 03.01.2025, укладеного між ТОВ «Мілоан» (клієнт) та ТОВ «ФК «ЕЛ. ЕН. ГРУП» (фактор), за цим договором Клієнт зобов?язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується прийняти такі Права вимоги та сплатити клієнту Ціну придбання за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим Договором спосіб (а.с. 24-29).
За вказаним договором заборгованість - це сума грошових коштів, належна до сплати Клієнту Боржником за встановленими договірними відносинами, включаючи суму основного зобов`язання (повернення наданого Боржнику кредиту), плати за користування наданими коштами (комісія за надання кредиту, комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості), проценти за користування кредитом), та будь-які інші суми, що належать до сплати Клієнту, які нараховані або можуть бути нараховані Клієнтом на дату набуття цим Договором зобов`язальної сили.
Відповідно до п. 2.1.3 договору факторингу, перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги відбувається в дату підписання Сторонами відповідного Реєстру прав вимог, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників та набуває всіх прав щодо Боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Реєстр прав вимог в паперовому вигляді є невід`ємною частиною цього Договору та підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав вимоги.
Відповідно до копії витягу з акту приймання-передачі прав №1 від 03.01.2025 до Договору факторингу №03012025 від 03.01.2025, ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «ФК «ЕЛ. ЕН. ГРУП» права грошової вимоги до ОСОБА_1 , номер договору з боржником №101302955 від 12.12.2023.Заборгованість відповідача становить 31 649,05 грн., з яких: 6 320,00 грн. - сума простроченої заборгованості по кредиту (тілу); 24 729,05 грн. - сума простроченої заборгованості по процентам за користування кредитом; 600 - сума простроченої заборгованості по комісії за надання кредиту (а.с. 29).
Відповідно до копії вимоги про повернення заборгованості по договору про споживчий кредит №101302955 від 12.12.2023 (у порядку позасудового врегулювання спору) від 05.03.2025, ТОВ «ФК «ЕЛ. ЕН. ГРУП» вимагало у ОСОБА_1 виконати зобов?язання перед товариством та погасити заборгованість станом на 05.03.2025 у розмірі 31 649,05 грн. не пізніше 7 днів з дати отримання вимоги (а.с. 30).
У позовній заяві представник позивача вказала, що позивачем направлено відповідачу вищевказану вимогу, проте, відповідач не вжив заходів щодо повернення боргу.
На підтвердження надсилання вимоги відповідачу, представником позивача долучено копію опису вкладення у лист АТ «Укрпошта» (а.с. 30 (зворот)). 
На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.
Враховуючи наведене, встановлено, що ОСОБА_1 , відповідно до укладеного договору, отримала можливість користуватися позиченими грошовими коштами. Проте, взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, унаслідок чого виникла заборгованість.
Оцінка суду.
Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Правовідносини, що виникли між сторонами у зв`язку з укладенням спірного кредитного договору регламентуються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про захист прав споживачів» та інших нормативно-правових актів у сфері регулювання ринків фінансових послуг.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, належить зробити висновок, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 вищевказаного Закону, - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ч. 3, 4, 6 ст. 11 вищевказаного Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Аналізуючи положення вищевказаного законодавства, вбачається, що з урахуванням особливостей договору про споживчий кредит №101302955 від 12.12.2023, його було укладено в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Закону України «Про електронну комерцію».
Договір був підписаний з використанням одноразового ідентифікатору, а саме відображено певну алфавітно-цифрову послідовність, введену позичальником ОСОБА_1 із входом в ІТС первісного кредитора, що чітко вбачається з долучених до позовної заяви доказів. 
Матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що 12.12.2023 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит №101302955 в електронній формі. Відповідач у передбачений договором строк заборгованість не повернула.
За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відтак, права вимоги за договором споживчого кредиту №4739681, укладеним 23.10.2021 відповідачем із первісним кредитором ТОВ «Мілоан» перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною 1 статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно із ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.
Крім того, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним.
Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України).
Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Ураховуючи те, що позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість.
За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25.01.2023 у справі №209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача.
Відповідачем у відзиві заперечено наведений розрахунок, проведено власний. Однак, у зв?язку з тим, що суд не бере його до уваги, оскільки такий поданий з пропуском строку для подання відзиву, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
З долученого позивачем до матеріалів справи розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за договором про споживчий кредит №101302955 від 12.12.2023 нараховано у період з 12.12.2023 по 03.01.2025 (а.с. 41-42).
З 12.12.2023 до 25.12.2023 нарахування процентів здійснювалося за процентною ставкою 0,83 % на суму 12 000,00 грн.
Тобто, відповідно до умов договору у зв?язку з настанням пільгового періоду.
У зв?язку зі сплатою відповідачем 840 грн. у якості погашення тіла кредиту, з 26.12.2023 по 03.01.2024 нарахування процентів здійснено на суму 11 160 грн. Сума відсотків складає 1 294,80 грн.
З 04.01.2024 по 10.01.2024 нарахування процентів здійснено на суму 10 320,00 грн. у зв?язку зі сплатою відповідачем ще 840 грн. у якості погашення тіла кредиту. Сума відсотків складає 833,67 грн.
З 11.01.2024 по 17.01.2024 нарахування процентів здійснено на суму 9 480,00 грн. у зв?язку зі сплатою відповідачем ще 840 грн. у якості погашення тіла кредиту. Сума відсотків складає 599,62 грн. з 18.01.2024 по 06.02.2024 - 6 636,00 грн.
З 07.02.2024 по 20.02.2024 нарахування процентів здійснено на суму 8 640,00 грн. у зв?язку зі сплатою відповідачем ще 395 грн. у якості погашення тіла кредиту. Сума відсотків складає 1 055,74 грн.
З 21.02.2024 по 08.03.2024 нарахування процентів здійснено на суму 8 245,00 грн. у зв?язку зі сплатою відповідачем ще 395 грн. у якості погашення тіла кредиту. Сума відсотків складає 1 154,08 грн.
З 09.03.2024 по 24.03.2024 нарахування процентів здійснено на суму 7 850,00 грн. у зв?язку зі сплатою відповідачем ще 395 грн. у якості погашення тіла кредиту. Сума відсотків складає 1 032,75 грн. За 24.03.2024 сума відсотків складає 290,33 грн.
25.03.2024 і 26.03.2024 нарахування процентів повинні бути здійснені на суму 7 455, оскільки відповідачем сплачено ще 395 грн. у якості погашення тіла кредиту. Сума відсотків складає 131,44 грн.
З 28.12.2023 по 26.03.2024 відповідно до умов договору наступив поточний період.
Проте, з розрахунку заборгованості вбачається, що оскільки відповідач погашала заборгованість, то до 17.01.2024 відсотки було нараховано за зниженою процентною ставкою. Також за зниженою процентною ставкою було здійснено розрахунки з 07.02.2024 по 23.03.2024, та з 25.03.2024 по 26.03.2024. У решту періоду відсотки було нараховано за ставкою 3,5 % на день.
Разом із тим, згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Зміни до вказаної статті набрали чинності з 24.12.2023 відповідно до Закону України №3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Процентна ставка не змінювалася відповідно до змін у Законі і нарахування процентів протягом дії кредитного договору у певні періоди здійснювалося всупереч законодавству, а саме за відсотковою ставкою 3,5 %.
Враховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набирає чинності 24 грудня 2023 року, а кредитний договір було укладено 12.12.2023, тобто до набрання чинності цим Законом, однак, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» з часу набрання чинності вказаним законом.
Також суд враховує, що пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Враховуючи положення ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» та вимоги пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», з 18.01.2024 по 06.02.2024 позивачем неправомірно нараховувалися проценти за ставкою 3,5 % на день.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що необхідно перерахувати проценти за період з 18.01.2024 по 06.02.2024 та за 24.03.2024.
Таким чином, розмір процентів за період з 18.01.2024 по 06.02.2024 становитиме 4 503 грн. (9 480,00 грн. / 100) х 2,5 %) х 19 днів, а за 24.03.2024 становитиме 196,25 грн. (7 850,00 грн. / 100) х 2,5 %) х 1 день.
Крім того, суд вважає за необхідне вказати те, що період правомірного користування коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування супроводжується нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у кредитному договору, а у разі прострочки позичальником виконання зобов`язань зі своєчасного повернення кредиту права кредитора захищаються шляхом нарахування процентів річних, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.
Після закінчення визначеного договором строку право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинено.
Відтак слід відмовити у стягненні з відповідача відсотків після закінчення строку дії договору про споживчий кредит №101302955 від 12.12.2023, оскільки матеріали справи не містять доказів пролонгації строку кредитування після 26.03.2024, відсутні докази звернення позичальника про продовження строку користування кредитом та додаткові угоди, укладення яких прямо передбачено вказаним кредитним договором.
Оскільки після спливу визначеного договором про споживчий кредит №101302955 від 12.12.2023 строку кредитування право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача процентів за період з 27.03.2024 до задоволення не підлягають.
Отже, розмір відсотків, які належить стягнути з відповідача становитиме 6 844,81 грн. з урахуванням того, що відповідачем було сплачено 4 744 грн. у якості погашення відсотків за договором, що вбачається із розрахунку (а.с. 21-23).
Таким чином, за договором про споживчий кредит №101302955 від 12.12.2023 підлягає стягненню заборгованість у розмірі 12 927,81 грн., з яких: 6 320,00 грн. - заборгованість за кредитом; 6 607,81 грн. - заборгованість за нарахованими процентами. 
Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за комісією за надання кредиту в розмірі 600,00 грн., суд вказує таке.
Статтею 3 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно з частинами 1, 2, 5, 7 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Аналіз умов договору про споживчий кредит №101302955, укладеним 12.12.2023 відповідачем ОСОБА_1 з первісним кредитором ТОВ «Мілоан», свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 600,00 грн., встановлена умовами договору, є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику.
Умови договору не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2019 у справі №524/5152/15.
Умови договору про сплату позичальником на користь фінансової установи винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які фінансова установа здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
Враховуючи наведене, положення договору про споживчий кредит №101302955 від 12.12.2023 щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 600,00 грн. суперечать положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за комісією за надання кредиту в розмірі 600,00 грн.
Щодо позовної вимоги у частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд зазначає таке.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов?язаних із розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).
Вказане міститься у постанові ВС від 31.01.2025 у справі №758/5917/21, провадження №61-1515св24.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21).
Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність й розумність.
У постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі №211/3113/16-ц, від 06.11.2020 у справі №760/11145/18 зауважено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Велика Палата Верховного Суду вказувала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Згідно з копією ордеру серії ВІ №1287750, адвокат Колеснікова І.О. є представником ТОВ «ФК «ЕЛ. ЕН. ГРУП» (а.с. 41).
На підтвердження факту отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат, представником позивача подано копії: ордеру (а.с. 41), свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №4441 (а.с. 40 (зворот)), договору про надання правової допомоги №009-25 від 26.02.2025, відповідно до п. 2.3. якого вартість наданих послуг за одну кредитну справу складає 7 000,00 грн. (а.с. 36-37), акту прийому-передачі наданих послуг договору про надання правової допомоги №009-25 від 26.02.2025 (а.с. 38-39), детального опису наданих послуг виконаних адвокатом Колесніковою І.О. на виконання умов договору про надання правової допомоги №009-25 від 26.02.2025 (а.с. 40).
Отже, за результатами дослідження та оцінки долучених до матеріалів справи доказів щодо понесення витрат на правову допомогу у їх сукупності, беручи до уваги те, що відповідач заперечила у відзиві щодо стягнення витрат на правову допомогу у заявленому позивачем розмірі, вимоги з приводу стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення у розмірі 5 000,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Враховуючи те, що позов було пред`явлено засобами системи «Електронний суд», та такий підлягає до задоволення частково, судовий збір слід стягнути з відповідача у розмірі 989,49 грн. на користь позивача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, виходячи з розрахунку: 12 927,81 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2 422,40 грн. (сума сплаченого судового збору) / 31 649,05 грн. (розмір заявлених позовних вимог).
Керуючись ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 6, 15, 205, 207, 526, 626, 627, 628, 638, 639, 1054, 1055 ЦК України, ст. 5, 13, 76, 81, 82, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 279, 280, 282, 284 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Позов задоволити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» заборгованість за договором про споживчий кредит №101302955 від 12.12.2023 у загальному розмірі 12 927 (дванадцять тисяч дев`ятсот двадцять сім) гривень 81 копійка, з яких: 6 320 (шість тисяч триста двадцять) гривень 00 копійок - заборгованість за кредитом; 6 607 (шість тисяч шістсот сім) гривень 81 копійка - заборгованість за нарахованими процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 989 (дев`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 49 копійок на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП».
Стягнути з ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п?ять тисяч) гривень 00 копійок на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП».
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП», місцезнаходження: вул. Грушевського, 10, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 41240530.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Повний текст рішення складено 27.02.2026.

Суддя Головатий А.П.