Справа № 447/2692/25 Головуючий у 1 інстанції: Бачун О.І. 
Провадження № 33/811/84/26 Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 11 грудня 2025 року, щодо ОСОБА_1 ,
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 17 серпня 2025 року, о 02 год. 05 хв. м. Новий Розділ, вулиця Ходорівська, 2, керував транспортним засобом марки «LAND ROVER» н.з. НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора «ALKOTEST Drager 6810», результат позитивний 1,68 проміле, тест номер 3043. ОСОБА_1 від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водієві, чим порушив п.2.9а ПДР України. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
В доводах апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, постановлена без повного та об`єктивного судового розгляду.
Наголошує, що судом першої інстанції розглянуто справу без врахування його клопотання про відкладення розгляду справи, не перевірено матеріали справи, не враховано його клопотання про направлення матеріалів справи на дооформлення, у зв`язку із нечитабельністю роздруківки приладу «Драгер».
Повідомляє, що з роздруківки приладу «Драгер 6810» не можливо встановити за допомогою якого приладу здійснювався огляд, при якій температурі проводився огляд та коли проходив даний прилад калібрування, що позбавляє можливості встановити чи даний прилад дозволений до застосування, окрім того до матеріалів справи не долучено сертифіката відповідності та свідоцтва про повірку даного газоаналізатора.
Наголошує, що роздруківка приладу «Драгер» містить рукописний текст, що свідчить що в роздруківку могли бути внесені зміни, окрім того патрульний не поінформував його про порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, не доводів до його відома сертифікату відповідності та свідоцтво про повірку газоаналізатора.
Повідомляє, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутня інформація про свідків, окрім того йому не роз`яснено права та обов`язки, також відеозапис, долучений до матеріалів справи, є фрагментарним.
Звертає увагу, що в нього не вилучалося посвідчення водія, тимчасового дозволу на право керування він не отримував, що свідчить, що він не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Зазначає, що прилад «Драгер Алкотест 6810» не дозволений для використання на території України, оскільки його свідоцтво дійсне лише до 10 лютого 2015 року.
22 січня 2025 року на адресу Львівського апеляційного суду ОСОБА_1 подав додаткові пояснення, в яких зазначає, що його протиправно зупинили працівники поліції.
Наголошує, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №5500930 від 17 серпня 2025 року скасована постановою Галицького районного суду м. Львова від 8 січня 2026 року (справа №461/10454/25)
У судове засідання апеляційного суду, призначене в режимі відеоконференції з Лозівським міськрайонним судом Харківської області та Самбірським міськрайонним судом Львівської області 5 лютого 2026 року, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 не прибув, про причини неявки не повідомив, адвокат Неофіта Д.Б. подав заяву, у якій просив проводити розгляд справи у його відсутності.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.
Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.
Частиною 4 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та клопотання адвоката Неофіти Д.Б., який просив проводити розгляд справи у його відсутності, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_2 та його захисника адвоката Неофіта Д.Б.
Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Аналіз представлених матеріалів свідчить про те, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №425545 від 17 серпня 2025 року (а.с. 2), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «LAND ROVER» н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився за допомогою алкотестера «Драгер 6810», результат становить 1,68 проміле;
- роздруківкою приладу «Drager Alcotest 6810» від 17 серпня 2025 року (а.с. 3) з якої вбачається, що огляд на стан сп`яніння було проведено 17 серпня 2025 року, результат 1,68 проміле, з результатом водій ознайомлений, що підтвердив своїм підписом;
- інформацією з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), з якого вбачається, що працівниками поліції було виявлено у водія ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю із порожнини рота, тремтіння пальців рук, нечітка вимова), у зв`язку із чим проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомог приладу «Alkotest Drager 6810», результат 1,68 проміле, з результатом ОСОБА_1 погодився, що підтвердив своїм підписом у відповідні графі акту;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 5), з якого встановлено, що у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, нечітка вимова), у зв`язку із чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі;
- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено судом, на якому зафіксовано, опитування водія ОСОБА_1 , який перебував за кермом транспортного засобу «LAND ROVER» н.з. НОМЕР_1 (на іноземній реєстрації), з ввімкненим двигуном та фарами, в період дії комендантської години, під час опитування він повідомляв, що їде додому, окрім того працівниками поліції виявлено в нього ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, надали герметично запаковану трубочку, роз`яснили наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та повідомили його про те, що він має можливість пройти такий огляд в медичному закладі, результат огляду 1,68 проміле. Працівниками поліції відсторонено водія від керування транспортним засобом, повідомлено, що будуть складені адміністративні матеріали, ознайомлено з адміністративними матеріалами.
Твердження апелянта про те, що судом першої інстанції не було враховано клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи та направлення матеріалів справи для дооформлення, апеляційний суд розцінює критично, як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у судове засідання суду першої інстанції, призначене на 11 грудня 2025 року, не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, подав письмове клопотання про закриття адміністративного провадження (а.с. 32-34). Вказане клопотання було предметом дослідження суду першої інстанції в судовому засіданні призначеному на 11 грудня 2025 року, йому надано належну правову оцінку та викладено відповідні мотиви у постанові суду, за таких обставин доводи апелянта про ігнорування судом його процесуальних клопотань є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.
Аргументи апелянта про те, що роздруківка з приладу «Драгер» є нечитабельною, а з її змісту неможливо встановити температуру, за якої проводився огляд, та чи здійснювалося калібрування газоаналізатора у встановленому законом порядку, апеляційний суд розцінює критично. 
Як убачається з дослідженого відеозапису, долученого до матеріалів спарви, водія ОСОБА_1 було належним чином ознайомлено з матеріалами адміністративної справи, при цьому жодних зауважень щодо нечитабельності роздруківки приладу «Драгер» або правильності проведення огляду ним не висловлювалося. Більше того, він погодився з результатами огляду на стан сп`яніння, що підтвердив своїм підписом в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), що свідчить про відсутність сумнівів з його боку щодо достовірності отриманих показників на момент їх фіксації.
Щодо аргументів апелянта, що сертифікат відповідності приладу «Drager Alcotest 6810» є недійними, то такі не заслуговують на увагу апеляційного суду. 
Згідно із п.1 Технічного регламенту законодавчо врегульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою КМУ від 13 січня 2016 року №94, Технічний регламент встановлює вимоги, яким повинні відповідати засоби вимірювальної техніки, які призначені для застосування у сфері законодавчо регульованої метрології, коли вони надаються на ринку та/або вводяться в експлуатацію для виконання завдань, пов`язаних з вимірюванням.
«Drager Alcotest 6810», вже введений в експлуатацію і не повинен мати оновлені сертифікати про відповідність вимогам Регламенту.
Аргументи апелянта, що до протоколу не долучено документи на прилад «Драгер», а саме сертифіката відповідності та свідоцтва про повірку приладу, що підтверджують його справність та вчасність проведення його повірки, не заслуговують на увагу апеляційного суду.
Відповідно до п. 5 розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Разом із тим, зазначеною інструкцією не передбачено долучення таких документів до матеріалів судової справи, окрім того апеляційний суд звертає увагу, що з відеозапису, долученого до матеріалів справи, встановлено, що водій не просив його ознайомити чи надати для ознайомлення сертифікат відповідності та свідоцтва про повірку приладу «Drager Alcotest 6810».
Посилання апелянта на те, що постанова серії ЕНА №5500930 від 17 серпня 2025 року була скасована постановою Галицького районного суду м. Львова від 8 січня 2026 року (справа №461/10454/25), апеляційний суд розцінює критично, оскільки скасування зазначеної постанови не спростовує факту керування транспортним засобом. У цьому судовому рішенні не встановлено, що ОСОБА_1 не виконував функції водія, а лише виявлено відсутність достатніх доказів порушення водієм п. 2.3 в ПДР України.
Доводи апелянта, що матеріали справи не містять даних, які б вказували, що водій ОСОБА_1 порушив ПДР України, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки водія зупиняли працівники поліції не у зв`язку із порушеннями ПДР України, а у зв`язку із порушенням комендантської години, як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів судової справи.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.
Наказом голови М. Козицького від 25 лютого 2022 року запроваджено комендантську годину на території Львівської області з 24 до 5 год. (станом на 17 серпня 2025 року).
Під час комендантської години забороняється всім громадянам, на яких це правило поширюється, перебувати в громадських місцях протягом певного періоду часу (як правило, уночі).
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було зупинено о 02 год. 5 хв., 17 серпня 2025 року (а.с. 3), у зв`язку із дією комендантської години на території Львівської області, що підтверджується відеозаписом.
Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки такі спростовуються вимогами ст. 251 КУпАП.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Згідно з пунктом 2 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення
За таких обставин, суд вважає, що доводи апелянта є неспроможними та такими, що не впливають на кваліфікацію дій водія ОСОБА_1 , оскільки на відео в повному обсязі зафіксовано процес спілкування поліцейських при виконанні ними службових обов`язків із водієм, з фіксацією обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №425545 від 17 серпня 2025 року (а.с. 2), а саме опитування водія та результат огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Доводи апелянта про те, що у ОСОБА_1 не вилучалося посвідчення водія та не видавався йому тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами, у зв`язку з чим він не керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, є необґрунтованими. Сам по собі факт невилучення посвідчення водія чи невидачі тимчасового дозволу не спростовує встановлених судом обставин керування транспортним засобом у стані сп`яніння та не є обов`язковою умовою доведення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
Твердження апелянта, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутня інформація про свідків, апеляційний суд відхиляє.
Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу щодо особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Як вбачається з матеріалів справи дії працівників поліції відповідали вимогам ст. 266 КУпАП, оскільки працівниками застосовує технічні засоби відеозапису, а відеозапис події долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, окрім того, як встановлено з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №425545 від 17 серпня 2025 року (а.с. 2) водієві було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
Аргументи апелянта, що ОСОБА_1 не було роз`яснено процедури проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи та описаним вище за текстом.
Доводи апелянта про те, що роздруківка приладу «Драгер» містить рукописні написи, у зв`язку з чим до неї могли бути внесені зміни, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані. Наявність рукописних позначок сама по собі не свідчить про втручання у результати вимірювання чи їх спотворення, оскільки цифрові показники приладу формуються автоматично та не підлягають ручному коригуванню. При цьому апелянтом не наведено жодних конкретних даних або доказів, які б підтверджували факт внесення змін до результатів огляду.
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
постановив:
постанову Миколаївського районного суду Львівської області 11 грудня 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.