РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2026 року 
м. Рівне
Справа № 949/2043/25
Провадження № 22-ц/4815/324/26
Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: Боймиструк С.В., судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.
секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – адвоката Бідюк Тетяни В`ячеславівни, на рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 22 жовтня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме перебування фізичних осіб на утриманні військовослужбовця,
в с т а н о в и в:
Заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд із заявою та просять встановити факт перебування їх на утриманні батька військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , який їм необхідно для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю (смерті) військовослужбовця.
Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 22 жовтня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме перебування фізичних осіб на утриманні військовослужбовця – відмовлено. 
Не погоджуючись із рішенням суду,  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Бідюк Тетяна В`ячеславівна, подали апеляційну скаргу, у якій просять рішення скасувати та ухвалити нове — про задоволення заяви.
Зазначає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували на утриманні ОСОБА_3 , оскільки були його дітьми, що підтверджується судовим рішенням про стягнення аліментів.
ОСОБА_1 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 , а починаючи з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року була студенткою на платній формі навчання. Не отримувала будь-яких доходів, а єдиним джерелом доходів були грошові кошти, які передавав батько.
ОСОБА_2 досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто в той період, коли батько був військовослужбовцем. З 13 серпня 2021 року по 30 червня 2025 року був студентом на платній формі навчання.
З березня 2022 року, після призову на військову службу за мобілізацією, ОСОБА_3 регулярно передавав кошти донці та сину. Здебільшого через побратимів або особисто, оскільки не вмів здійснювати онлайн перекази. А ті рази коли кошти перераховувались із його картки на картки дітей він користувався допомогою побратимів.
Саме з цих підстав відсутні квитанції про щомісячні перекази.
Звертає увагу суду на наявні квитанції, що підтверджують перекази від батька.
Вказує, що у відповідності до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела/суми нарахованого доходу заявники не мали інших доходів, а заважючт, що їх матір не працювала, єдиним джерелом доходів для існування був батько.
Платежі були регулярними, однак в силу сімейних відносин факти прийому-передачі готівки не фіксувалися, однак можуть бути підтверджені свідками.
З-поміж іншого батко подарував ОСОБА_2 автомобіль, допомагав з орендою житла, оплатою комунальних послуг.
На думку апелянтів викладені факти у своїй сукупності доводять, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не було інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Допомога ОСОБА_3 для його дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 була постійним і основним джерелом засобів до існування, надавалася систематично, починаючи з 2020 року до дня його смерті, а отже померлий ОСОБА_3 виконував обов`язок щодо утримання заявників.
Фактичні обставини узгоджуються правовою позицією, яка викладена в Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17. 
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив. 
Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 26 січня 2026 року залучено до участі у справі військову частину НОМЕР_1 замість НОМЕР_2 .
Сторони по справі в судове засідання не з`явились і на відеозв`язок не вийшли. В даному випадку визначальним є не явка чи неявка сторін, а наявність достатніх підстав для можливості перегляду оскарженого судового рішення, які на думку колегії суддів наявні по справі. 
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Таким вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.
Судом встановлено, що батьками заявників ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , які народилися у с. Лютинськ Сарненського району Рівненської області, є ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 від 04 вересня 2002 року (актовий запис № 17 від 04 вересня 2002 року) та серії НОМЕР_4 від 07 травня 2004 року (актовий запис № 7 від 07 травня 2004 року) (а.с.11-12).
Батьки заявників, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було укладено 04 лютого 2001 року та зареєстровано в органі державної реєстрації актів цивільного стану - Лютинській сільській раді Дубровицького району Рівненської області, який згодом було розірвано рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 31 серпня 2016 року (а.с.14).
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_5 № 23 від 18 березня 2022 року, ОСОБА_3 був призваний на військову службу за мобілізацією з 18 березня 2022 року. Зазначеного дня його зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду механіка-водія 1-го відділення землерийних машин дорожнього взводу 2-1 дорожньої роти (а.с.15).
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 № 490 від 20 жовтня 2023 року, виданої на підставі журналів бойових дій та бойових розпоряджень командування, солдат ОСОБА_3 у період з 08 серпня 2022 року по 17 грудня 2022 року, а також з 09 березня 2023 року по ІНФОРМАЦІЯ_8 безпосередньо брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (а.с.16).
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 18 вересня 2023 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , що підтверджується складеним 18 вересня 2023 року актовим записом про смерть № 334, зареєстрованим Дубровицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.13).
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 07 жовтня 2023 року, ОСОБА_3 виключено зі списків особового складу Збройних Сил України в результаті захворювання (інфекційно-токсичний шок негоспітальна пневмонія справа в нижній долі) у зв`язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с.17).
Згідно з витягом із протоколу № 3550 від 26 листопада 2024 року 16-ї Регіональної військово-лікарської комісії, встановлено, що причина смерті ОСОБА_3 безпосередньо пов`язані із захистом Батьківщини (а.с.18).
У зв`язку з цим, відповідно до чинного законодавства України заявниками був поданий пакет документів на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю (смерті) військовослужбовця. Документи були подані ІНФОРМАЦІЯ_11 до ІНФОРМАЦІЯ_12 , вихідні №3243 та №3244 від 06 березня 2025 року, за результатами розгляду якого комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначення і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 04 липня 2025 року №49/д ухвалила рішення повернути пакет документів на доопрацювання. Підставою для цього стало те, що надані матеріали не містять підтвердження факту перебування заявників на утриманні загиблого (померлого) та їх належності до визначеного законом кола осіб, які мають право на отримання допомоги (а.с.22).
Вказані обставини змусили заявників звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме перебування фізичних осіб на утриманні військовослужбовця.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для задоволення заяви, оскільки заявники не надали достатніх доказів.
Щодо клопотання Міністерства оорони України про залишення заяви без розгляду суд зазначив, що якщо є підстави для відмови у задоволенні заяви (як у даному випадку), то суд може винести рішення про відмову у задоволенні заяви, а не залишати її без розгляду, оскільки залишення заяви без розгляду відбувається, коли є перешкоди, які можна усунути (наприклад, неподання документів) і це дає можливість заявникові звернутися знову, тоді як відмова у задоволенні означає, що справа по суті не буде задоволена у зв`язку з відсутністю для цього підстав.
Проте з такими висновками колегія суддів погодитися не може.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина першастатті 19 ЦПК України). 
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина першастатті 293 ЦПК України). 
Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (частина першастатті 315 ЦПК України). 
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина другастатті 315 ЦПК України). 
Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четвертастатті 263 ЦПК України). 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 686/11198/22 (провадження № 61-11564св23) зазначено, що: 
«до заінтересованих осіб належать особи, які беруть участь у справі та мають у ній юридичну заінтересованість. Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Участь у справі цих осіб обумовлюється тим, що із установленням окремих обставин заявник може реалізувати свої права у правовідносинах, у яких беруть участь і заінтересовані особи. Для цих осіб характерним є те, що їхні суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками заявників. 
Права заінтересованих осіб знаходяться у юридичному зв`язку із суб`єктивними правами заявників і зумовлюються встановленням юридичного факту. Інтереси заінтересованих осіб можуть суперечити інтересам заявника. Отже, притягнення (вступ) цих заінтересованих осіб має важливе практичне значення, оскільки вони мають можливість у процесі розгляду справи про встановлення юридичного факту заявити про порушення чи оспорювання їхніх суб`єктивних прав (постанова Верховного Суду у справі № 638/4/19 від 07 квітня 2020 року, провадження № 61-18132св19). 
Заінтересовані особи беруть участь у справах окремого провадження з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. 
Для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, які мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суд, залежно від мети встановлення юридичного факту, зобов`язаний з`ясувати, які фізичні особи чи органи державної влади можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи. 
Залучення до участі у справі окремого провадження всіх заінтересованих осіб має важливе значення, оскільки допомагає суду уникнути ухвалення незаконного рішення та виключити можливість появи в майбутньому конкуруючого рішення з іншою заінтересованою особою, а також має на меті повно і всебічно дослідити всі обставини справи. 
Вирішуючи питання про те, яка саме заінтересована особа повинна бути притягнута до участі у справі окремого провадження, крім вищезазначеного, слід також враховувати і взаємовідносини із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх інтереси та (або) обов`язки». 
Відповідно достатті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу`виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановленихЗаконом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
Відповідно до пункту 1 частини другоїстатті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей`загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. 
Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції чинній на момент смерті військовослужбовця) передбачалось, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четвертастатті 315 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2022 року в справі № 139/122/14-ц (провадження № 61-3238св22) вказано, що: «під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право».
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 січня 2023 року в справі № 198/99/15-ц (провадження № 61-7049св22) вказано, що:
«згідно з частиною шостоюстатті 294 ЦПК Україниякщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. […]
Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.
Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права».
У справі що переглядається витягом з протоколу засідання комісії МО України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 04 липня 2025 року №49/д підтверджується, що з заявами на виплату звернулись повнолітні діти померлого військовослужбовця ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також його матір.
Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 07 жовтня 2023 року №295 стверджується, що ОСОБА_7 , матері померлого солдата ОСОБА_3 , необхідно виплатити грошову допомогу на поховання.
Міністерство оборони України подало клопотання про залишення заяви без розгляду, де вказувало, що ОСОБА_7 звернулася в суд із заявою, якою просить встановити факт, що вона є матір`ю ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 (справа №949/1906/25).
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
Тому заінтересовані особи в окремому провадженні повинні бути залучені до участі у справі також з ініціативи суду або можуть вступити у справу з власної ініціативи.
Без залучення в якості заінтересованої особи ОСОБА_7 , яка претендує на частку одноразової грошової допомоги, розгляд заяв по суті є передчасним (а.с.68-73).
Між вказаними особами вбачається спір про право на отримання своє частки одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Колегія суддів виходить з того, що якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі (ч. 5 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Відповідно до частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 377 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – адвоката Бідюк Тетяни В`ячеславівни задовольнити частково.
Рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 22 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військова частина НОМЕР_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме перебування фізичних осіб на утриманні військовослужбовця, залишити без розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів.

Судді:          Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.

Шимків С.С.