Справа № 201/4726/26
Провадження № 2-н/201/728/2026

Соборний районний суд міста Дніпра
У Х В А Л А

08 квітня 2026 року           м. Дніпро
Соборний районний суд міста Дніпра у складі судді Давидовської Т.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з ОСОБА_1 ,
установив:
Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги»  звернулось до Соборного районного суду міста Дніпра із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01.08.2020 року по 28.02.2026 року у розмірі 19 000 грн. 3% річних в сумі 143, 36 грн та інфляційних в сумі 509, 68 грн. 
ОСОБА_1 , стосовно якої подано вищезазначену заяву, відповідно до відповіді № 2579969 від 08 квітня 2026 року з Єдиного державного демографічного реєстру зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Перевіривши матеріали заяви про видачу судового наказу та долучених до неї документів, суд дійшов висновку про таке.
Відповідно до п.5 ч.1 ст. 165 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги.
Заявником у заяві та розрахунку заборгованості визначений період виникнення заборгованості – з 01.08.2020 року по 28.02.2026 року.
Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки.
Отже, вимоги заяви про видачу судового наказу поширюються на стягнення сум, які виникли як заборгованість у період часу, що виходить за межі загального строку позовної давності та встановлення даних обставин виходить за межі інституту наказного провадження.
Так, стаття 165 ЦПК України не містить вимог щодо з`ясування судом обставин переривання або зупинення строку позовної давності. Проте, пропуск строку позовної давності свідчить про наявність спору між заявником та боржником, а тому підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.
Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.
Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (ч. 2 ст. 166 ЦПК України).
У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 164 ЦПК України).
З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови у видачі судового наказу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19,161,167 ЦПК України, суд
постановив:
Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01.08.2020 року по 28.02.2026 року у розмірі 19 000 грн. 3% річних в сумі 143, 36 грн та інфляційних в сумі 509, 68 грн.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя          Т.В. Давидовська