П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 569/19954/25
Провадження № 22-ц/4815/389/26

Головуючий у Рівненському міському суді 
Рівненської області: суддя Кучина Н.Г.
Рішення суду першої інстанції ухвалено:
06 листопада 2025 року в м. Рівне
без фіксування судового засідання за допомогою 
звукозаписувального технічного засобу
Повний текст рішення складено 10 листопада 2025 року

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: Хилевич С.В.
судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" – Голубєвої Зінаїди Вікторівни на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 листопада 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" про зобов`язання провести перерахунок заборгованості,
в с т а н о в и в:
У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" (далі – ТОВ "Рівнетеплоенерго" або товариство), в якому просив провести перерахунок заборгованості зі сплати за послугу гарячого водопостачання за особовим рахунком № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 в розмірі 6 560,61 гривень згідно з показниками таких приладів обліку гарячої води: лічильник гарячої води E-TQN-K5 із заводським № 19425306; лічильник гарячої води E-TQN-1,5 із заводським № 19427106.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що через несвоєчасне проведення періодичної повірки лічильників гарячої води товариство припинило враховувати їхні показники та нараховувало плату за нормами споживання, виходячи з кількості п`яти зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. Однак ОСОБА_1 не користувався гарячою водою, а показники лічильників упродовж усього періоду залишалися незмінними, що підтверджувалося актами повірки. Так, вважав, що відповідно до законодавства та усталеної судової практики обов`язок організації та своєчасного проведення повірки покладається на виконавця послуг, тобто на ТОВ "Рівнетеплоенерго". Тому непроведення повірки з вини підприємства, на його думку, не могло бути підставою для відмови у врахуванні показників лічильників і нарахування боргу за послугу, яка фактично не споживалася.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 листопада 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Зобов`язано ТОВ "Рівнетеплоенерго" провести перерахунок заборгованості зі сплати за послугу гарячого водопостачання за особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 6 560,61 гривень згідно з показниками приладів обліку гарячої води: лічильник гарячої води E-TQN-K5 із заводським № 19425306; лічильник гарячої води E-TQN-1,5 із заводським № 19427106.
Стягнуто з ТОВ "Рівнетеплоенерго" на користь ОСОБА_1 1 211,20 гривень судового збору.
На рішення суду відповідачем через свого представника – ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, де покликався на його незаконність і необґрунтованість, які полягали в неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначалося про неврахування судом того, що обов`язок дотримання строків повірки лічильника, який є власністю споживача, а також наслідки порушення цих строків покладаються саме на споживача і здійснюються за їх рахунок. 
Судом залишено поза увагою те, що товариство не є виконавцем послуг з обслуговування чи ремонту засобів вимірювальної техніки, оскільки такий вид діяльності не передбачений його статутом, і у нього відсутні відповідні дозволи. Так, на ТОВ "Рівнетеплоенерго" покладено обов`язок лише контролювати дотримання міжповірочних інтервалів, а не проведення самої повірки. При цьому всупереч висновку суду попередньої інстанції показники засобів обліку, що не пройшли повірку у встановлений строк, не можуть прийматися до розрахунку за послуги. Тому нарахування за нормами споживання з грудня 2023 року повинно було проводитися саме через порушення позивачем строку повірки. 
Вважає, що чинні нормативно-правові акти не передбачають перерахунку обсягів гарячого водопостачання у разі порушення строку повірки лічильника, якщо відсутні відомості про обсяги споживання. Заперечувався і висновок суду щодо права споживача на неоплату послуг через відсутність у житлі понад 30 днів, адже він не надав жодних доказів своєї відсутності в оспорюваний період, як вимагало законодавство та договір. 
При цьому позивач отримував повідомлення про необхідність повірки в рахунках за жовтень та листопад 2023 року, сплачував кошти за абонентське обслуговування, проте свідомо ігнорував необхідність повірки, що й призвело до виникнення заборгованості.
З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.
У поданому відзиві позивач, вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просить його залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.
Як з`ясовано судом, і цей факт сторонами не заперечувався, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 .
14 вересня 2016 року між ТОВ "Рівнетеплоенерго" в особі заступника директора Кнап І. І. та ОСОБА_1 укладено договір № 118401 про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.
За його умовами, у житлі позивача були наявні квартирні засоби обліку (підігрів води — водолічильник, опалення — теплолічильник): лічильник гарячої води E-TQN-1,5 із заводським номером 19425306; лічильник гарячої води E-TQN-1,5 із заводським номером 19427106.
Договір № 118401 про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання від 14 вересня 2016 року припинив свою чинність з 01 травня 2019 року.
Натомість постановою Кабінету Міністрів України № 1182 від 11 грудня 2019 року затверджено Правила надання послуги з постачання гарячої води та Типові договори про надання послуги з постачання гарячої води.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1023 від 08 вересня 2021 року було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 1182 від 11 грудня 2019 року, які набрали чинності 01 жовтня 2021 року. Правила надання послуги з постачання гарячої води та Типовий договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання гарячої води, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1182 від 11 грудня 2019 року, викладено в новій редакції.
В подальшому, 01 жовтня 2021 року, ТОВ "Рівнетеплоенерго" як виконавець послуг на своєму офіційному сайті розмістило Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання гарячої води, який був публічним договором приєднання, а також в усіх дільницях ТОВ "Рівнетеплоенерго" з вересня 2021 року і по цей час на інформаційних стендах була розміщена інформація про необхідність укладення договору з примірником договору.
ОСОБА_1 протягом 30 днів не повідомив відповідача про свою відмову від укладання договору (внесення змін), та заперечень або протоколу розбіжностей до нього відповідач не отримував.
Враховуючи відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та сплив 30-денного строку з моменту розміщення на офіційному сайті індивідуальних договорів, типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води між ТОВ "Рівнетеплоенерго" та ОСОБА_1 вважається укладеним з 01 листопада 2021 року.
Тобто цей договір є публічним договором приєднання, який встановлював порядок та умови надання послуги з постачання гарячої води індивідуальному споживачу. Договір укладався сторонами з урахуванням вимог ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України (п. 1 договору).
07 жовтня 2024 року позивачем направлено заяву в ТОВ "Рівнетеплоенерго", де просив здійснити перерахунок заборгованості за гаряче водопостачання, що обліковується по 07 жовтня 2024 року, у зв`язку із несвоєчасною повіркою лічильника на гарячу воду. Заборгованість на суму 6560,61 гривень була помилковою, адже гарячим постачанням ОСОБА_1 не користується і згідно з повіркою лічильника 17 квітня 2024 року його показники не змінилися.
На підтвердження позовних вимог надав: акт розпломбування лічильників гарячої води від 17 квітня 2024 року; акт пломбування (повірки) лічильників гарячої води від 18 квітня 2024 року; свідоцтво про повірку гарячої води № 018-170424-02 від 17 квітня 2024 року та № 271 - 170424-02 від 17 квітня 2024 року.
23 жовтня 2024 року у відповідь ТОВ "Рівнетеплоенерго" направило лист з вих. № 04-05/2832, в якому зазначало, що незважаючи на щомісячні повідомлення про необхідність проведення повірки лічильника, розміщених в рахунках за теплопостачання, які щомісяця надсилались в поштову скриньку за адресою позивача, повірка лічильників не була проведена вчасно, тому нарахування за послугу постачання гарячої води з 06 грудня 2023 року проводилось згідно з нормами споживання з розрахунку на кількість зареєстрованих за даною адресою осіб та діючих тарифів, а саме з розрахунку на 5 осіб.
Так, абзацами другим, п`ятим і шостим ч. 4 ст. 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" визначено, що відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) покладається на суб`єктів господарювання, що здійснюють обслуговування відповідних засобів вимірювальної техніки.
Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором.
Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 5 Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 липня 2015 року № 474, який є чинним, (далі - Порядок), порядок проведення періодичної повірки засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, а також норми часу, необхідного для проведення повірки таких засобів, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.
Відповідно до п. 7 Порядку виконавець, (в розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець – це суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору) не пізніше ніж за місяць до настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки або протягом трьох робочих днів з дня отримання відомостей про необхідність його ремонту інформує про це споживача шляхом надсилання повідомлення за формою згідно з додатком 1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання його споживачем.
Згідно з п. 8. Порядку споживач забезпечує у зазначений в повідомленні строк доступ представника виконавця до засобу вимірювальної техніки.
Інший строк доступу до засобу вимірювальної техніки споживач та виконавець узгоджують, зокрема шляхом обміну листами.
Відповідно до п. 6 Порядку оплата періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) засобів вимірювальної техніки, результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиту для побутових потреб електричну енергію і газ, комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду, здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність".
Всі засоби обліку води повинні своєчасно, з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів (тобто певного інтервалу часу між двома послідовними періодичними повірками), проходити повірку.
Для усіх лічильників води установлено міжповірочний інтервал 4 роки відповідно до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 "Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями", зареєстрований у Мін`юсті 01 листопада 2016 року за №1417/29547.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 березня 2019 року у справі № 229/1539/17 (провадження № 61-27909сво18) вказано, що "відступаючи від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 серпня 2018 року у справі № 233/4620/17 (провадження № 61-12053св18), Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, виконавцем яких є КП "Компанія "Вода Донбасу", тому саме відповідач несе відповідальність за своєчасну повірку засобу обліку води, встановленого у квартирі позивача, його обслуговування і ремонт, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки. Включення до тарифів плати за повірку приладів обліку води, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки не залежить від дій позивача, оскільки стосується правових взаємовідносин КП "Компанія "Вода Донбасу" як виконавця послуг та органів державної влади і місцевого самоврядування, а позивач має право на безоплатну повірку, обслуговування і ремонт засобу обліку води. За таких обставин правильним є висновок місцевого суду, з яким погодився апеляційний суд, про зобов`язання відповідача поновити на абонентському обліку лічильник холодної води КВ-1,5, встановлений у квартирі позивача, здійснити за власний рахунок періодичну повірку, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж зазначеного лічильника і провести перерахунок нарахувань за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення по особовому рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_1, з 01 вересня 2016 року".
У постановах Верховного Суду від 22 лютого 2023 року у справі № 759/23657/20 (провадження № 61-21217св21), від 11 квітня 2024 року у справі № 501/2531/20 (провадження № 61-10198св22) вказано, що "аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що за наявності у квартирі засобу обліку гарячої води оплата за надані послуги здійснюється згідно з показаннями такого засобу, за винятком випадку виявлення його несправності, що не підлягає усуненню. Не проведення виконавцем періодичної повірки засобу обліку води не є підставою для неврахування його показників, так як забезпечення проведення повірки є обов`язком виконавця послуг і невиконання ним такого обов`язку не повинно мати негативних наслідків для споживача. Суд апеляційної інстанції, виходячи з того, що нарахування позивачу оплати за водопостачання гарячої води і водовідведення проводиться згідно з діючими нормативами споживання, а не за показаннями засобу обліку гарячої води, що суперечить пункту 10 Правил № 630, дійшов обґрунтованого висновку про зобов`язання КП "Київтеплоенерго" провести періодичну повірку засобу обліку гарячого водопостачання та зобов`язання провести перерахунок заборгованості за послуги з гарячого водопостачання і водовідведення по особовому рахунку № НОМЕР_2 за період з початку надання відповідних послуг.
Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та застосувавши при вирішенні спірних правовідносин норми матеріального права, які підлягали застосуванню, суд першої дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.
Непроведення періодичної повірки засобів обліку у певний період не слугувало підставою для неврахування показників, які були отримані згодом за результатами належно проведеної повірки. Забезпечення такої повірки було обов`язком саме виконавця послуг, а невиконання останнім цього обов`язку не повинно було мати негативних наслідків для позивача.
У матеріалах справи відсутні докази несправності засобу обліку води, встановленого у квартирі позивача. Також відсутні підстави вважати дії споживача недобросовісними, зокрема щодо водорозбору з систем опалення, самовільного підключення до систем без укладення договору чи роботи з пошкодженими пломбами на вузлах комерційного обліку.
Оскільки матеріали справи не містять даних про належне повідомлення позивача щодо настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки, а також підтверджень вжиття заходів щодо своєчасної повірки засобів, дії відповідача щодо нарахування вартості послуг відповідно до кількості зареєстрованих осіб були протиправними.
Як правильно зазначив суд попередньої інстанції, відповідно до п. 7 Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт виконавець не пізніше ніж за місяць до настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки або протягом трьох робочих днів з дня отримання відомостей про необхідність його ремонту інформує про це споживача шляхом надсилання повідомлення за встановленою формою рекомендованим листом з повідомлення про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання його споживачем.
З огляду на це посилання товариства на належне повідомлення ОСОБА_1 про настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки шляхом надсилання рахунків про сплату з відповідною інформацією не можна вважати належним повідомленням, оскільки в такому разі відсутні підтвердження отримання таких повідомлень.
Аргументи автора апеляційної скарги з того приводу, що ТОВ "Рівнетеплоенерго" відповідно до предмета господарської діяльності не надавало послуг з обслуговування засобів вимірювальної техніки для потреб фізичних осіб споживачів, а тому визначенням виконавець у розумінні вказаного Порядку не охоплювалося, не заслуговують на увагу.
Так, ТОВ "Рівнетеплоенерго" не здійснювало таку повірку з точки зору технічної складової, позаяк це було покладено на наукові метрологічні центри, метрологічні центри та повірочні лабораторії.
Проте на товариство законодавчо покладено обов`язок забезпечувати здійснення такої повірки, що підтверджено усталеною правозастосовною практикою Верховного Суду.
Тим паче, у спірних правовідносинах ТОВ "Рівнетеплоенерго" все ж через певний проміжок часу забезпечило повірку за адресою позивача, що підтверджується його актами пломбування (розпломбування), а також свідоцтвами відокремленого підрозділу "Повірочна лабораторія" ТОВ "Рівнестандарт" (а.с. 11-13).
Отже, доводи заявника є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, адже зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, що, зокрема, суперечить встановленій практиці Верховного Суду.
Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення у справах Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" – Голубєвої Зінаїди Вікторівни залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 листопада 2025 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:        С.В. Хилевич

Судді:         Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків