Провадження № 1-кп/734/260/26 Справа № 734/1214/26

В И Р О К
іменем України
24 березня 2026 року селище Козелець
Козелецький районний суд Чернігівської області у складі
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,
розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження № 12026275460000032 від 23.02.2026 р. за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, за ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України,-
в с т а н о в и в:
наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.01.2026 № 3 (по стройовій частині) старшого солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини на всі види забезпечення та призначено на посаду водія-електрика інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» (далі – Закон) кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.
За ч. 4 ст. 15 Закону особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов`язана пройти медичний огляд, відповідну підготовку в акредитованому закладі або самостійно опанувати зміст теоретичного модуля типової навчальної програми з урахуванням категорій транспортних засобів та пройти відповідну підготовку з практичного керування в акредитованому закладі або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспити. Порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно із ч. 8 ст. 15 Закону теоретичний і практичний іспити для отримання права на керування транспортними засобами відповідної категорії складаються в територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України, та в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Теоретичний іспит складається особою, яка пройшла відповідну підготовку в акредитованому закладі або самостійно опанувала зміст теоретичного модулю типової навчальної програми з урахуванням категорій транспортних засобів. До складання практичного іспиту допускається особа, яка успішно склала теоретичний іспит та пройшла відповідну підготовку з практичного керування в акредитованому закладі.
Водночас, відповідно до ч. 9 ст. 15 Закону право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.
Наведеним положенням кореспондують норми ч. 2 ст. 16 Закону, за якими водій зобов`язаний: на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат «Зелена картка») або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на паперовому чи електронному носії або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), інші документи, що визначені законодавством.
Посвідчення водія, в передбачений Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 08.05.1993 № 340 спосіб ОСОБА_3 не отримував, теоретичний і практичний іспити не складав. 
Всупереч даним положенням законодавства, у невстановлений в ході дізнання день та час в січні 2026 року ОСОБА_3 , перебуваючи в м. Самбір Самбірського району Львівської області, з метою отримання можливості керування транспортними засобами, маючи умисел на виготовлення підробленого посвідчення водія, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом надання анкетної інформації про свою особу, через мережу Інтернет замовив у невстановленої дізнанням особи виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 .
При цьому, ОСОБА_3 через мережу Інтернет повідомив вказаній особі свої персональні дані, надав зразок свого особистого підпису та фотокартку з власним зображенням для подальшого їх внесення до підробленого документу, чим вчинив пособництво у виготовленні підробленого документа. 
У подальшому, в невстановлений у ході дізнання день та час в січні 2026 року ОСОБА_3 отримав у відділенні № 24 ТОВ «Нова пошта», що за адресою: м. Суми, вул. Троїцька, буд. 9, від невстановленої особи виготовлений на його замовлення завідомо підроблений документ – бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , з дозволом на керування транспортними засобами категорії «В», виданий на ім`я ОСОБА_3 , який не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, після чого сплатив за виготовлення вказаного посвідчення грошові кошти в сумі 38 000 грн.
Окрім того, 22.02.2026 близько 15 год. 29хв., ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухаючись автомобільною дорогою М-01 «Київ-Чернігів-Нові Яриловичі», будучи зупиненим на 97 кілометрі вказаної автомобільної дороги, на території с. Кіпті Чернігівського району Чернігівської області, нарядом Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції відповідно до ч. 1 п. 1ст. 35 та п. 6 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 є завідомо підробленим документом, діючи з прямим умислом, використав завідомо підроблений документ – бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , виданий на ім`я ОСОБА_3 ,який не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, шляхом його пред`явлення поліцейському взводу № 2 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції сержанту поліції ОСОБА_4 для перевірки на право керування транспортним засобом.
Згідно з висновком експерта № СЕ-19/125-26/2369-ДД від 25.02.2026, бланк посвідчення водія серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_3 , не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив пособництво в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою використання його іншою особою та використання завідомо підробленого документу, тобто кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України
Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, повністю згоден із встановленими органом дізнання обставинами скоєного ним кримінального проступку, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження відповідно до ч.1 ст. 394 КПК України, у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту відносно нього у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні, за його відсутності.
Відповідно до ухвали суду від 23.03.2026 р. за клопотанням прокурора, у відповідності до вимог ст.ст. 381, 382 КПК України обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України призначено до розгляду у спрощеному провадженні за відсутності учасників кримінального провадження.
Положеннями ч.ч. 2 та 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень параграфа 1 глави 30.
Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст.ст. 381-382 КПК України.
Суд визнає, що долучені до обвинувального акту докази доводять факт вчинення ОСОБА_3 кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 обставини вчинення кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, не оспорює, вважає, що органом дізнання вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнав, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 кримінальних проступків та кваліфікує його дії за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, як пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права з метою використання його іншою особою, та ч.4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документу.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Як обставину, яка згідно ч.1 ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні становлять - за проведення судової технічної експертизи документів (висновок експерта № СЕ-19/125-26/2369-ДД від 25.02.2026) – 1 782 грн. 80 коп.
Оскільки обвинувачений скоїв кілька злочинів, то відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України остаточно йому призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального проступку, особу винного, який не судимий, наведену пом`якшуючу покарання обставину, і обирає йому покарання у вигляді штрафу, яке, на думку суду, буде сприяти виправленню ОСОБА_3 , а також запобіганню вчиненню ним та іншими особами кримінальних правопорушень.
Суд стягує з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення експертизи в дохід держави.
Відповідно до вимог ст. 100 КПК України, речовий доказ - посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 09.01.2026 р. - підлягає збереженню в матеріалах кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень 00 коп. 
- за ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 коп. 
У силу ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень 00 коп. 
Стягнути в дохід держави з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 1 782 грн. 80 коп. 
Речовий доказ - посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 09.01.2026 р. - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Копію вироку надіслати учасникам судового провадження. 
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 цього Кодексу.

Суддя: