ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/9469/22 Суддя (судді) першої інстанції: Панова Г. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Штульман І.В.
суддів: Оксененко О.М.,
Черпака Ю.К.,-
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 липня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

24 червня 2022 року адвокат Хомич Іван Олександрович в інтересах ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся в Окружний адміністративний суд м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач - 1), в якому просить суд:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-XII;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-XII, починаючи з 02 вересня 2021 року (а.с.1-4).
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 липня 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання (а.с.55-56). 
Законом України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-IX, який набрав чинності 15 грудня 2022 року (далі - Закон №2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - відповідач - 2) (а.с.176-177).
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16 липня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 22 листопада 2021 року №262840010401 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-XII. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ та прийняти відповідне рішення з врахуванням висновків суду, вказаних у мотивувальній частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 липня 2025 року . У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено (а.с.192-197).
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої дійшов висновку, що позивачем ОСОБА_1 надані необхідні письмові докази, які підтверджують його право виходу на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ та пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV. При цьому, відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 , загальний страховий стаж позивача складає 36 років 6 місяців 23 дні, з яких спеціальний стаж становить 25 років 11 місяців 13 днів (з 05 грудня 1995 року по 06 квітня 2011 року, з 07 квітня 2011 року по 31 березня 2013 року, з 01 квітня 2013 року по 30 квітня 2018 року, з 02 травня 2018 року по 17 листопада 2021 року). З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставне неврахування відповідачем - 2 до пільгового стажу періодів роботи позивача з 05 грудня 1995 року по 06 квітня 2011 року, з 07 квітня 2011 року по 31 березня 2013 року, з 01 квітня 2013 року по 30 квітня 2018 року, з 02 травня 2018 року по 17 листопада 2021 року.
Не погоджуючись з рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16 липня 2025 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області звернулося до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення і ухвалити нове про відмову в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 . 
Позивач правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.
За змістом частини першої статті 309 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
За приписами частини другої статті 309 КАС України, у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.
Згідно з частиною четвертою статті 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.
Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 липня 2025 року, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача - 2 задоволенню не підлягає, мотивуючи наступним.
17 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення йому пенсії за Списком №2 відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) та статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
За результатом розгляду заяви позивача, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 22 листопада 2021 року за №262840010401 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку із відсутністю необхідного стажу в шкідливих та важких умовах праці (а.с.157). 
До пільгового стажу не зараховано період роботи з 20 листопада 1994 року по 01 липня 1995 року, оскільки відсутній підпис відповідальної особи та печатка підприємства при звільненні з роботи, що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110.
Також, у рішенні відповідача - 2 зазначено про ненадання позивачем трудової книжки, оформленої належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписки із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючої довідки, передбаченої пунктом 20 "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України м. Києві від 24 листопада 2021 року №2600-0211-8/186536 ОСОБА_1 було повідомлено про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно з пунктом "б" частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ та пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу (а.с.37).
Не погоджуючись із діями щодо відмови у призначенні пенсії, адвокат Хомич В.І. звернувся до суду із цим позовом за захистом прав та інтересів свого довірителя ОСОБА_1 . 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Конституцією України, Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) та Законом №1058-IV, постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок №637).
У преамбулі Закону №1788-XII зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Статтею 1 Закону №1788-XII передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Згідно статті 2 Закону №1788-ХІІ, за цим Законом призначаються трудові пенсії, до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Відповідно до пункту "б" статті 13 Закону №1788-ХІІ в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII (далі - Закон №213-VIII), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом №1058-IV.
Вимогами для призначення пенсії чоловікам за віком з підстави, визначеної пунктом "б" статті 13 Закону №1788-ХІІ (у редакції Закону №213-VIII), визначено: 1) досягнення віку 55 років; 2) наявність страхового стажу тривалістю не менше 30 років; 3) наявність пільгового стажу роботи за списком №2 тривалістю щонайменше 12 років 6 місяців.
Аналогічні вимоги містяться також у пункті 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV (у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII).
Так, частиною першою статті 114 Закону №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (у редакції Закону №2148-VIII) передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Згідно пункту 2 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом №1788-XII.
Відповідно до положень пункту 16 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV положення Закону №1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Частиною першою статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Статтею 62 Закону №1788-ХІІ передбачено, що основним документом, який підтверджує наявний трудовий стаж, є трудова книжка.
Відповідно до пункту 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731) (далі - Порядок №383), для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.
Згідно пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. 
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
З аналізу наведених норм вбачається, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у відповідному Списку, що підтверджується записами в трудовій книжці, а в разі відсутності в трудовій книжці відповідних відомостей, подається уточнююча довідка, а також після 21 серпня 1992 року документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що пенсійним органом не зараховано позивачу до його пільгового стажу період роботи з 20 листопада 1994 року по 01 липня 1995 року, оскільки відсутній підпис відповідальної особи та печатка підприємства при звільненні з роботи, що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110.
Як вбачається з копії трудової книжки серії НОМЕР_1 від 06 серпня 1984 року позивач ОСОБА_1 :
- з 06 серпня 1984 року - по 13 вересня 1984 року (1 місяць 8 днів) зарахований на роботу машиніста аміачних холодильних установок 4 розряду аміачного холодильного компресорного цеху Київського виробничого об`єднання "Хімволокно";
- з 10 листопада 1984 року - по 20 листопада 1986 року (2 роки 11 днів) проходив службу в рядах Радянської Армії;
- з 17 березня 1987 року - по 12 липня 1989 року (2 роки 3 місяці 26 днів) прийнятий в 30 цех слюсарем ремонтником холодильних установок 5 розряду Київського авіаційного виробничого об`єднання ім. 50-річчя Жовтня;
- з 04 вересня 1989 року - по 18 березня 1990 року (7 місяців 15 днів) прийнятий учнем шліфувальника механічного цеху Київського електротехнічного заводу у складі НВО реле і автоматики;
- з 19 березня 1990 року - по 26 березня 1993 року (3 роки 8 днів) працював шліфувальником 2 розряду механічного цеху Київського електротехнічного заводу у складі НВО реле і автоматики; 
- 29 березня 1993 року - 30 квітня 1993 року (1 місяць 2 дні) працював слюсарем 5 розряду у фірмі "СOAT ЛТД";
- з 01 червня 1993 року - по 24 жовтня 1994 року (1 рік 4 місяці 24 дні) працював шліфувальником 2 розряду у механічного цеху Київського електротехнічного заводу у складі НВО реле і автоматики;
- з 20 листопада 1994 року - по 01 липня 1995 року (7 місяців 12 днів) працював на посаді різноробочого;
- з 05 липня 1995 року - по 01 жовтня 1995 року (2 місяці 27 днів) працював на посаді різноробочого; 
- з 05 грудня 1995 року - по 06 квітня 2011 року (15 років 4 місяців 2 дні) працював слюсарем по обслуговуванню теплових мереж п`ятої групи в районі теплових мереж №4 у Київських теплових мережах Державної акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго";
- з 07 квітня 2011 року - по 31 березня 2013 року (1 рік 11 місяців 25 днів) був переведений на посаду слюсаря з обслуговування теплових мереж зайнятих на підземних трубопроводах катерах і канапах на ділянках до місць розмежування з абонентами 5 групи кваліфікації в тому ж підрозділі,
- з 01 квітня 2013 року - по 30 квітня 2018 року (5 років 1 місяць) був переведений на посаду слюсаря з обслуговування теплових мереж зайнятого на підземних трубопроводах, камерах і каналах на ділянках до місць розмежування з абонентами 5 групи кваліфікації дільниці з експлуатації магістральних розподільних мережа УТІП №1 району теплових мереж "Стятошино" з філіалу "Теплові мережі "Київенерго" Публічного акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО";
- з 02 травня 2018 року - по 17 листопада 2021 року (3 роки 6 місяців 16 днів) був переведений на посаду слюсаря з обслуговування теплових мереж зайнятого на підземних трубопроводах, камерах і каналах на ділянках до місць розмежування з абонентами 5 групи кваліфікації дільниці з експлуатації теплових мереж №1 району теплових мереж "Святошино" за переведенням з СВП "Київські теплові мережі" ПАТ "КИЇВЕНЕРГО".
Записи трудової книжки не оспорювались та недійсними не визнавались. При цьому, записи у трудовій книжці №15, 16, 17, 18 (період роботи з 20 листопада 1994 року по 01 липня 1995 року) не містять підпису відповідальної особи та відсутні печатка підприємства.
Тобто, не зарахування періоду роботи з 20 листопада 1994 року по 01 липня 1995 року зумовлене виключно відсутністю відомостей (у формі довідки або запису у трудовій книжці) про організацію, яка внесла записи у трудову книжку.
Пунктом 2.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України за №58 від 29 липня 1993 року, передбачено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію 
(кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування. 
До трудової книжки вносяться:
відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження;
відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;
відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України;
відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Аналогічний порядок заповнення трудової книжки був визначений Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка 
затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року №162.
Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27 квітня 1993 року №301 передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання та видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці і не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
З аналізу вказаних нормативно-правових актів випливає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємства, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення періодів роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням таких періодів.
Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Отже, відсутність печатки не може бути підставою неврахування відповідних періодів роботи для обрахунку стажу при обчисленні пенсії, оскільки позивач не може відповідати за правильність оформлення документів і відповідність дотримання вимог законодавства на підприємстві.
З урахуванням наведеного, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що рішення відповідача - 2 про незарахування до страхового стажу позивача ОСОБА_1 періоду роботи його роботи з 20 листопада 1994 року по 01 липня 1995 року є протиправним.
Щодо проведення атестації робочих місць, апеляційний суд враховує наступне.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року №41 (надалі - Порядок №442).
Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Аналіз норм Закону №1788-ХII та Порядку №442 дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону №1788-ХII є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.
Таку ж правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 10 вересня 2013 року у справі №21-183a13.
Поруч з цим, відповідно до пункту 4.2 Порядку №383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювали вкорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Згідно з пунктом 4.3 Порядку №383 у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць (442-92-п), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками (36-2003-п), тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось (пункт 4.5 Порядку №383).
До таких висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 13 грудня 2018 року у справі №439/703/17.
При вирішенні питання щодо обов`язкової атестації робочих місць, робота на яких надає право на призначення пенсії на пільгових умовах необхідно, виходити з того, що Велика Палата Верховного Суду у справі №520/15025/16-a 19 лютого 2020 року сформулювала правовий висновок, згідно з яким особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2, відповідно до пункт "б" статті 13 Закону №1788-ХІІ.
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає, що судом першої інстанції правильно звернуто увагу, що на підтвердження спеціального стажу ОСОБА_1 додатково надані такі документи: 
копія архівної довідки АТ "К.ЕНЕРГО" (про перейменування) від 09 вересня 2021 року №42АУ/020/212 (а.с.13); 
копія наказу про прийом на роботу №1783к від 05 грудня 1995 року (а.с.14); 
копія наказу філіалу "Теплові мережі Київенерго" Публічного акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО" від 01 квітня 2013 року №1315-П "Про переведення працівника" (а.с.15); 
копія наказу Структурного відокремленого підрозділу "Київській теплові мережі" Публічного акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО" від 01 квітня 2013 року №2934-К "Про переведення працівника" (а.с.16);
копія наказу Структурного відокремленого підрозділу "Київській теплові мережі" Публічного акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО" від 01 квітня 2013 року №212 "Про пільги та компенсації за шкідливі умови праці" (а.с.17); 
копія переліку робочих місць, професій і посад, працівникам яких з результатами діючих атестації за умовами праці підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення згідно зі Списком №2 від 01 квітня 2013 року (а.с.18-20); 
копія наказу Акціонерної енергопостачальної компанії "КИЇВЕНЕРГО" від 27 січня 2010 року №29 "Про атестацію робочих місць за умовами праці" (а.с.21); 
копія переліку робочих місць, професій і посад, працівникам яких з результатами діючих атестації за умовами праці підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення згідно зі Списком №2 від 15 січня 2010 року (а.с.22);
копія карти умов праці від 2009 року (а.с.23); 
копія наказу Акціонерної енергопостачальної компанії "КИЇВЕНЕРГО" від 12 липня 2005 року №144 "Про атестацію робочих місць за умовами праці" (а.с.24); 
копія переліку робочих місць, професій і посад, працівникам яких за результатами діючих атестації за умовами праці підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення згідно зі Списком №2 від 10 липня 2005; копія карти умов праці від 2004 року (а.с.25, 26); 
копія наказу Акціонерного енергопостачальної компанії "КИЇВЕНЕРГО" від 21 жовтня 2003 року №215 "Про атестацію робочих місць за умовами праці" (а.с.27); 
копія переліку робочих місць, професій і посад, працівникам яких за результатами діючих атестації за умовами праці підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення згідно зі Списком № 2 від 25 жовтня 2003 року (а.с.28); 
копія наказу Акціонерної енергопостачальної компанії "КИЇВЕНЕРГО" від 15 березня 2002 року №51 "Про атестацію робочих місць за умовами праці" (а.с.29-30); 
копія переліку робочих місць, професій і посад, працівникам яких за результатами діючих атестації за умовами праці підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення згідно зі Списком №2 від 2002 року; копія карти умов праці за 1999 рік (а.с.31,32); 
копія наказу Державного акціонерного енергопостачальної компанії "КИЇВЕНЕРГО" №23 від 13 лютого 1996 року "Про пільги за шкідливі умови праці" (а.с.33); 
копія переліку робочих місць, професій і посад, працівникам яких за результатами діючих атестації за умовами праці підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення згідно зі Списком №2 від 13 лютого 1996 року (а.с.34); копія карти умов праці за 1993 рік (а.с.35-36).
Враховуючи наведене, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем надані необхідні докази, які підтверджують його право виходу на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ та пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV.
При цьому, відповідно до записів у трудовій книжці загальний страховий стаж позивача складає 25 років 11 місяців 13 днів (з 05 грудня 1995 року по 06 квітня 2011 року, з 07 квітня 2011 року по 31 березня 2013 року, з 01 квітня 2013 року по 30 квітня 2018 року, з 02 травня 2018 року по 17 листопада 2021 року).
Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачем - 2 безпідставно невраховано до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи з 05 грудня 1995 року по 06 квітня 2011 року, з 07 квітня 2011 року по 31 березня 2013 року, з 01 квітня 2013 року по 30 квітня 2018 року, з 02 травня 2018 року по 17 листопада 2021 року.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 22 листопада 2021 року №262840010401.
Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що суд першої інстанції з метою захисту порушеного права позивача правомірно зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ та прийняти відповідне рішення з врахуванням висновків суду, вказаних у мотивувальній частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 липня 2025 року.
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 липня 2025 року прийнято у відповідності до вимог законодавства, а доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 липня 2025 року у справі №640/9469/22 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: О.М. Оксененко

Ю.К. Черпак