Справа № 713/975/26 
Провадження №1-кп/713/115/26 
Вирок
Іменем України

10.04.2026 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вижниця в порядку спрощеного провадження (без проведення судового розгляду) за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026263060000166 від 30.12.2025 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українеця, з повною середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого:
у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч.2 ст.125 КК України,
УСТАНОВИВ:
29.12.2025 о 21 год. 30 хв. ОСОБА_4 перебувала за власним місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де на той час також перебував онук ОСОБА_3 ..
В цей час між ОСОБА_4 та онуком ОСОБА_3 раптово на фоні побутових негараздів виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .
Далі, ОСОБА_3 , реалізовуючи вказаний умисел, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання шкоди здоров`ю бабусі ОСОБА_4 , підійшов до останньої, де наніс серію ударів кулаками обох рук в ділянку обличчя, та відійшовши назад кинув в обличчя власний телефон.
Внаслідок умисних протиправних дій онука ОСОБА_3 , потерпілій бабусі ОСОБА_4 було спричинено наступні тілесні ушкодження: садна на лобній ділянці голови; рана на нижній щелепі, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я, чим ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Розгляд обвинувального акту проведено за відсутності учасників судового провадження без дослідження доказів у судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_3 згідно з поданою заявою, складеною в присутності захисника ОСОБА_5 законного представника ОСОБА_6 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, не заперечує встановлені досудовим розслідуванням фактичні обставини його вчинення та не оспорює правову кваліфікацію своїх дій. Надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, ознайомлений з положенням ч.2 ст.302 КПК України щодо обмеження права на оскарження вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, у апеляційному порядку.
Потерпіла ОСОБА_4 згідно з поданою заявою не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні, погоджується з встановленими обставинами під час дізнання та ознайомлена із обмеженнями права на апеляційне оскарження вироку.
Отже, клопотання прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному проваджені подано з дотриманням вимог ст.302 КПК України та до нього долучені заяви, передбачені ч.3 цієї статті.
Відповідно до чч.2, 3 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному Кримінального процесуального кодексу України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Таким чином, ухвалюючи вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_3 суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, мала місце. Вина у вчиненні кримінального правопорушення беззаперечно визнана ОСОБА_3 ..
Вчинене обвинуваченим діяння правильно кваліфіковано, оскільки ОСОБА_3 діючи умисно, на ґрунті раптово виниклого конфлікту спричинив ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження., що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття .
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому – відповідно ст. 67 КК України , є вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи з якою ОСОБА_3 перебуває у сімейних відносинах та щодо особи похилого віку.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи за №345 від 27.03.2026 року, встановлено, що на даний час ОСОБА_3 виявляє ознаки психічного захворювання у формі органічного маячного (шизофреноподібного) розладу (за діючою МКХ-10: Р07.83). На даний час за своїм психічним станом підекспертний ОСОБА_3 не здатний повною мірою усвідомлювати свої дії і керувати ними. 
На період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_3 теж виявляв ознаки психічного захворювання у формі органічного маячного (шизофреноподібного) розладу і за своїм психічним станом він не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії і керувати ними . 
За своїм психічним станом, ОСОБА_3 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, обставини та мотиви його вчинення, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, дані про особу обвинуваченого - за місцем проживання та служби характеризується добре, перебуває на «Д» обліку у лікарів психіатра та нарколога та психіатра, раніше не судимий .
Разом з тим згідно з п. 9 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання: чи є підстави для застосування до обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності, примусового заходу медичного характеру, передбаченого частиною другою статті 94 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення кримінального правопорушення, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними.
Відповідно до ч. 2 ст. 20 КК України визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» неосудність та обмежена осудність є юридичними категоріями, а тому визнання особи неосудною (ч. 2 ст. 19 КК України) чи обмежено осудною (ч. 1 ст. 20 КК України) належить виключно до компетенції суду.
При цьому, слід враховувати, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.
Однак як вснаноалено у висновку судово-психіатричної експертизи за №345 від 27.03.2026 року , хоча ОСОБА_3 і виявляє ознаки психічного захворювання , однак За своїм психічним станом, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
З урахування всіх обставин суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.125 КК України. Таке покарання буде в даному випадку законним та справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні. Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Керуючись ст.ст.107, 369-371, 381-382 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розмірі 850,00 (вісімсот п`ятдесят) в дохід держави.
Речові докази а саме компакт диск з трьома відеозаписами ,які фіксувались на портативний нагрудний відеореєстратор працівників РВП ГУНП у Чернівецькій області , залишити в матеріалах кримінального провадження .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Апеляційна скарга подається через Вижницький районний суд Чернівецької області.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження. 
Суддя       ОСОБА_7