Номер провадження: 22-ц/813/3115/26 
Справа № 523/11184/24
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України
19.03.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Лозко Ю.П., Карташова О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Юцикова Д.Є.
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Одеська міська рада,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 ,
на рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 08 травня 2025 року,
за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності на спадкове майно та зняття арешту з нерухомого майна
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Одеської міської ради про визнання права власності на спадкове майно та зняття арешту з нерухомого майна, в обґрунтування зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер двоюрідний брат ОСОБА_1 – ОСОБА_3 . Внаслідок смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 за заявою ОСОБА_1 приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Сегенюк С. Б. відкрила спадкову справу №23/2022 та в подальшому повідомила ОСОБА_1 , що видати свідоцтво про право на спадщину за законом неможливо, оскільки згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень нею отримано відомості щодо арешту нерухомого майна ОСОБА_3 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № В-13/146/28437046 від 30.01.2012, винесеної Першим Суворовським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. З огляду на неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину та захистити свої права в позасудовому порядку, ОСОБА_1 змушена звернутися до суду із цим позовом. 
Позивач просив суд визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 42,5 кв.м, житловою площею 18,5 кв.м; зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_3 , зареєстрований 31.01.2012 року за №12116125 реєстратором Одеської філії державного підприємства “Інформаційний центр” Міністерства юстиції України на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №В-13/146/28437046 від 30.01.2012, винесеної державним виконавцем Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Танасійчук С. В. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Пересипський районний суд м. Одеси рішенням від 08 травня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності на спадкове майно та зняття арешту з нерухомого майна залишив без задоволення. 
Суд першої інстанції виходив із того, щоприватний нотаріус Сегенюк С. Б. листом від 16.05.2024 № 95/02-14 повідомила ОСОБА_1 , що на нерухоме майно покійного ОСОБА_3 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №В-13/146/28437046 від 30.01.2012, винесеної Першим Суворовським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було накладено арешт, тому остання набула право на звернення до суду з позовом про зняття арешту, як спадкоємець померлого власника арештованого майна.Позивач та її представник-адвокат Наседкін О. І. не звертались до суду в порядку ст. 84 ЦПК України про витребування доказів, а саме витребування документів щодо накладеного арешту, підстав його накладення, підстав необхідності арешту на даний час, задля встановлення повного кола осіб та рішення по зазначеній справі може вплинути на права та обов`язки таких осіб.З цих підстав позовні вимоги ОСОБА_1 про зняття арешту не підлягають до задоволення у зв`язку з їх недоведеністю.Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно, то суд дійшов висновку про передчасність позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно, оскільки після скасування такого виду обтяження як арешт приватний нотаріус у встановленому законом порядку має право видати позивачу свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 08 травня 2025 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, ухваленого з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції є помилковими. ОСОБА_1 має право та навіть обов`язок одержати свідоцтво про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 . Однак, це своє право ОСОБА_1 реалізувати не може, оскільки листом від 16.05.2024 № 95/02-14 приватний нотаріус Сегенюк С. Б. відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав наявності зареєстрованого ще у 2012 році арешту на дану квартиру. Сторона позивача наголошує, що така відмова нотаріуса є незаконною, адже в обґрунтування своєї відмови приватний нотаріус послалась на положення п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, згідно з якими якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Однак ані нотаріус, ані суд першої інстанції не врахували, що відповідно до п. п. 3, 6 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про правотворчу діяльність» з урахуванням вимог частини першої цієї статті в Україні встановлюється ієрархія нормативно-правових актів та в питанні можливості видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно за наявності зареєстрованого обтяження цього нерухомого майна у вигляді арешту положення Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України напряму суперечать положенням як Цивільного кодексу України, так і інших законів. Норми Закону України «Про нотаріат» не містять положень про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину при наявності зареєстрованого обтяження (арешту). Законодавець напряму передбачив, що наявність зареєстрованого арешту або іншого обтяження не є підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Більше того, згідно положень ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах – до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Скаржник вважає, що приватний нотаріус Сегенюк С. Б., відмовивши ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, діяла незаконно і порушила права позивача.
Окрім того, помилковими є висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог про зняття арешту з майна. Так, строк на пред`явлення до виконання виконавчого документа, в ході примусового виконання якого було накладено арешт, про зняття якого просить у цій справі ОСОБА_1 , сплив ще у 2012-2013 роках, тобто за понад 10 років до пред`явлення ОСОБА_1 цього позову. Більше того, навіть саме виконавче провадження, в рамках якого накладався арешт, про зняття якого в своєму позові просить ОСОБА_1 , наразі знищено. Факт знищення даного виконавчого провадження підтверджується листом Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 04.07.2024 №117731. Жодна особа із кредиторськими вимогами до спадкоємців ОСОБА_3 не зверталась. ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження, в рамках якого накладено арешт на майно ОСОБА_3 , вона позбавлена можливості навіть ініціювати питання про заміну сторони виконавчого провадження, адже саме виконавче провадження наразі знищено. Єдиний спосіб зняття арешту з майна на вимогу особи, яка не є стороною виконавчого провадження в рамках якого накладено арешт – звернення до суду з позовом про зняття арешту майна, що і зробила позивач.

(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.06.2025 року Одеській міській раді роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу відповідності до положень ст. 360 ЦПК України.
Копію ухвали про відкриття провадження представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 отримав 12.06.2025 року о 12:49:44 в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.
Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги отримано Одеською міською радою 12.06.2025 року о 12:49:44 та 07.06.2025 року о 14:05:11 в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками про доставку електронного документу.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Наседкін О.І., Одеська міська рада судові повістки-повідомлення отримали 19.11.2025 року в особистих кабінетах Електронного суду, що підтверджується довідками.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Наседкін О.І. в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що сторона позивача не зверталась до суду в порядку ст. 84 ЦПК України про витребування доказів, а саме витребування документів щодо накладеного арешту, підстав його накладення, підстав необхідності арешту на даний час, задля встановлення повного кола осіб та рішення по зазначеній справі може вплинути на права та обов`язки таких осіб. Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно, то суд дійшов висновку про передчасність позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно, оскільки після скасування такого виду обтяження як арешт приватний нотаріус у встановленому законом порядку має право видати позивачу свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. 
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено відповідний актовий запис за №1087 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .
На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Восьмої одеської державної нотаріальної контори Туйск Ф. Л., р/н 1-4022, ОСОБА_3 був власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 42,5 кв.м та житловою площею 18,5 кв.м.
20.11.2003 року право власності ОСОБА_3 на вищевказану квартиру зареєстровано Комунальним підприємством “Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», що підтверджується реєстраційним написом на копії свідоцтва про право на спадщину та листом комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 20.01.2023 за вих. №20653/04-04.
Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.
Відповідно до частин третьої, п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України).
На виконання ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 12.07.2024 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегенюк С. Б. надано копію спадкової справи № 23/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
Зі спадкової справи № 23/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1  ОСОБА_3  вбачається, що 22.07.2022 року до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сегенюк С. Б. надійшла заява ОСОБА_1  про прийняття спадщини після смерті двоюрідного брата ОСОБА_3  ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №69544473 від 22.07.2022 року, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегенюк С. Б. зареєстровано спадкову справу №69499779, номер у нотаріуса 23/2022.
Частиною першою статті 328 ЦК України установлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Отже, ефективним способом захисту прав спадкоємця, який вважає себе таким, що прийняв спадщину, є вимога до інших спадкоємців (в разі їх відсутності, усунення їх від спадкування чи неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття до відповідної територіальної громади за місцем відкриття спадщини (стаття 1277 ЦК України)) про визнання права власності на спадкове майно.
Відповідно до листа приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сегенюк С. Б. від 10.01.2023 за вих. №4/02-14/23/2022, видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом, як спадкоємцю за правом представлення, буде можливим тільки у тому разі, коли вона звернеться до відповідного місцевого суду для встановлення родинних зв`язків з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та надасть нотаріусу відповідне судове рішення. 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2024 року по справі №522/5568/23, яке набрало законної сили 28.03.2024 року, встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є двоюрідною сестрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
16.05.2024 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сегенюк С. Б. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що залишилася після смерті ОСОБА_3 .
Відповідно до листа приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сегенюк С. Б. від 16.05.2024 за вих. №95/02-14, видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом неможливо, оскільки згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_3 наявні відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо арешту нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 12116125, зареєстровано 31.01.2012 16:57:23 за №12116125 реєстратором – Одеська філія державного підприємства “Інформаційний центр” Міністерства юстиції України, підстава обтяження – постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, В-13/146/28437046, 30.01.2012, перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Д/в ОСОБА_4 , об`єкт обтяження – невизначене майно, все нерухоме майно, власник ОСОБА_3 . Згідно із пп. 4.18 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.
Матеріали справи містять інформаційну довідку №384901676 від 29.06.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_3 , згідно якої у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження з реєстраційним номером: 12116125, що зареєстровано 31.01.2012 16:57:23 за №12116125 реєстратором – Одеська філія державного підприємства “Інформаційний центр” Міністерства юстиції України, підстава обтяження – постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, В-13/146/28437046, 30.01.2012, перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Д/в ОСОБА_4 , об`єкт обтяження – невизначене майно, все нерухоме майно, власник – ОСОБА_3 .
Частиною першою статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. 
Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. 
Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України “Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень” не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. 
У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України (постанова ВС від 22.03.2023 у справі № 463/6829/21-ц). 
Частиною четвертою статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі №643/3614/17 дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).
Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Відповідно до частини першої статті 59 Закону України “Про виконавче провадження” особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Відповідно до п.п. 4.12, 4.15 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкоємця на таке майно та перевірки відсутності заборон або арешту цього майна. 
Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 упродовж 6 місяців після смерті спадкодавця – свого двоюрідного брата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та родинні відносини з яким підтверджено рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2024 року по справі №522/5568/23, звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сегенюк С. Б. із заявою про прийняття спадщини за законом, отже, як спадкоємець, з часу відкриття спадщини має право на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , володіє та користується цим майном, але не має змоги оформити на нього право власності, розпорядитися спадковим майном через накладення на нього арешту, тому вона звернулася до суду з цим позовом. 
Наявність арешту нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 12116125, що зареєстрований 31.01.2012 16:57:23 за №12116125 реєстратором – Одеська філія державного підприємства “Інформаційний центр” Міністерства юстиції України, підстава обтяження – постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, В-13/146/28437046, 30.01.2012, перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Д/в ОСОБА_4 , об`єкт обтяження – невизначене майно, все нерухоме майно, власник ОСОБА_3 , перешкоджає позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину до його зняття, а також перешкоджає позивачу, як спадкоємцю за законом, оформити спадщину на майно, яке вона успадкувала після смерті свого брата.
Як вбачається із листа Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 04.07.2024 № 117731, згідно інформації, наявної в ЄДРВП, на виконанні у Першому Суворовському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (реорганізовано) перебувало виконавче провадження №28437046 з примусового виконання судового наказу №2-н/712/11 від 16.06.2011 про стягнення з ОСОБА_3 грошової суми на користь КП “Теплопостачання м. Одеса” у розмірі 3952,41 грн, в ході примусового виконання якого державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 05.03.2012 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ст.47 Закону України “Про виконавче провадження” (в минулій редакції), яка не передбачала зняття арешту з майна боржника. Надати більш детальну інформацію за вказаним виконавчим провадженням не надається можливим, оскільки воно знищено. Станом на 04.07.2024 відсутня інформація щодо погашення заборгованості за вказаними виконавчими документами, сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Згідно ст. 60 та ст. 50 Закону України “Про виконавче провадження”, діючого на момент завершення виконавчого провадження, а також згідно ст. 59 та ст. 40 Закону України “Про виконавче провадження”, діючого на даний момент, у державного виконавця відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника.
З матеріалів спадкової справи №23/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 вбачається, що жоден кредитор вимог до спадкоємців померлого ОСОБА_3 не пред`являв.
Колегія суддів наголошує, що оскільки у позивача як спадкоємця відсутні підстави для оскарження дій державного виконавця в межах виконавчого провадження №28437046 з примусового виконання судового наказу №2-н/712/11 від 16.06.2011 року через те, що він не є його стороною, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є вірним, відповідає положенням статей 15, 16 ЦПК України та правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 12.12.2018 по справі №399/142/16-ц, в якій зазначено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася з позовом до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. 
Крім того, не зняття арешту з майна боржника протягом тривалого часу за відсутності виконавчого провадження, адже державним виконавцем 05.03.2012 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ст.47 Закону України “Про виконавче провадження” та відповідно майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. 
Згідно з частиною 2 статті 19 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” підставою для реєстрації припинення обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили. 
Колегія суддів вважає, оскільки позивач ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом свого цивільного права та враховуючи правові підстави позову те, що предметом позову є зняття арешту з майна боржника (особи, яка померла), накладеного в межах виконавчого провадження під час виконання судового рішення, беручи до уваги, що позов про зняття арешту з майна поданий не учасником виконавчого провадження, а спадкоємцем, який позбавлений можливості оформити право власності у порядку спадкування за законом, права позивача, як спадкоємця після смерті власника квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 42,5 кв.м, житловою площею 18,5 кв.м, порушені та підлягають захисту в обраний позивачем спосіб шляхом звільнення з-під арешту та заборони відчуження майна вказаного об`єкту нерухомого майна.
Виходячи з вищевикладеного, наявність зареєстрованого обтяження щодо нерухомого майна ОСОБА_3 перешкоджає реалізації права ОСОБА_1 на отримання свідоцтва про право на спадщину та відповідно унеможливлює в повному обсязі реалізацію усіх правомочностей права власності на власний розсуд, а тому з урахуванням встановлених обставин справи колегія суддів вважає, що позовна вимога про визнання за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 42,5 кв.м, житловою площею 18,5 кв.м підлягає задоволенню.

Щодо суті апеляційної скарги 
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позов задовольнити частково. Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 42,5 кв.м, житловою площею 18,5 кв.м. Звільнити з-під арешту та заборони відчуження майна нерухоме майно, який накладено на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № В-13/146/28437046 від 30.01.2012 року, винесеної державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та зареєстрований 31.01.2012 року за № 12116125 реєстратором Одеської філії державного підприємства “Інформаційний центр” Міністерства юстиції України.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів, 
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 08 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності на спадкове майно та зняття арешту з нерухомого майна задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 42,5 кв.м, житловою площею 18,5 кв.м.
Звільнити з-під арешту та заборони відчуження майна нерухоме майно, який накладено на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № В-13/146/28437046 від 30.01.2012 року, винесеної державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та зареєстрований 31.01.2012 року за № 12116125 реєстратором Одеської філії державного підприємства “Інформаційний центр” Міністерства юстиції України.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 24.03.2026 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Ю. П. Лозко

О.Ю. Карташов