Справа № 638/8369/25
Провадження № 2/639/286/26

РІШЕННЯ
(заочне)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді – Труханович В.В.,
за участю секретаря – Бірюк А.О.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новобаварського районного суду міста Харкова цивільну справу №638/8369/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3- тя особа приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Слюсар Людмила Олександрівна  про визнання дійсним договору купівлі-продажу,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2025 року до Шевченківського районного суду міста Харкова з позовом звернулася ОСОБА_1 до Харківської міської ради, 3-тя особа ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу, в якому просила суд ухвалити рішення на підставі якого, визнати дійсним біржовий договір купівлі-продажу нерухомого майна від 03 квітня 1996 року № НЗ-245, про купівлю частини житлового будинку на земельній ділянці 870 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між продавцем ОСОБА_2 , який діяв через брокера брокерської контори №297 – ОСОБА_4 , та покупцем – ОСОБА_5 , який діяв через брокера брокерської контори №297 – ОСОБА_6 , зареєстрований ХМБТІ від 17 квітня 1996 року за реєстровим номером 1044.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_5 . Після його смерті залишилася спадщина. Позивач у встановленому законом порядку звернулася до нотаріуса для оформлення спадкових прав. 
За життя, перебуваючі у шлюбі, чоловік позивачки ОСОБА_5 уклав договір купівлі-продажу нерухомого майна, на підставі якого придбав у власність частину житлового будинку на земельній ділянці 870 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .
З урахуванням того, що оформлення даного договору купівлі-продажу нерухомого майна відбулося на Харківській товарній біржі, воно не було включено нотаріусом до спадкової маси. 
Також позивач зазначає, що право власності набуте за цим договором було зареєстроване в КП «Харківському міському бюро технічної інвентаризації» 17.04.1996 за реєстровим № 1044.
Отже, оскільки позивач позбавлена можливості оформити право власності на спадкове майно, на теперішній час у неї виникла необхідність про підтвердження дійсності договору в судовому порядку, оскільки при укладанні договору купівлі-продажу не були виконані вимоги в частині нотаріального оформлення вказаної угоди. Та враховуючи неможливість нотаріального посвідчення договору через об`єктивні обставини, у зв`язку з чим і звернулася до суду.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Харкова від 28 липня 2025 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа ОСОБА_3 про визнання біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним передано на розгляд до Новобаварського районного суду міста Харкова за підсудністю. 
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2025 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа ОСОБА_3 про визнання біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним розподілено на суддю Труханович В.В. 
Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 25 серпня 2025 року вищевказану цивільну справу прийнято до провадження судді, призначено підготовче судове засідання. 
11 вересня 2025 року від відповідача Харківської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просили у задоволені позову відмовити, посилаючись на те, що позов пред`явлено не до належного відповідача. 
04 листопада 2025 року ОСОБА_1 подана позовна заява до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Слюсар Людмила Олександрівна про визнання дійсним договору купівлі-продажу. При цьому, позивач не змінював підстави та предмет позову, обставини, якими вона обгрунтовує заявлені позовні вимоги. 
Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 07 січня 2026 року задоволено клопотання представника позивача, витребувано у приватного нотаріуса ХРНО Харківської області Слюсар Л.О. інформацію про те, хто звертався з заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
14 січня 2026 року від приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Слюсар Л.О. надана відповідь на виконання ухвали суду. 
Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 03 лютого 2026 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3- тя особа приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Слюсар Людмила Олександрівна  про визнання дійсним договору купівлі-продажу. Призначено справу до судового розгляду.
Представник позивача Кузьмін Є.В., який діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги від 05.05.2025 № 1045242, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі.
3-тя особа приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Слюсар Людмила Олександрівна  в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши надані стороною позивача і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом було встановлено, що 03 квітня 1996 року на Харківській товарній Біржі між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 було укладено договір № Н3-245 купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку, розташованого на земельній ділянці площею 870 кв.м, житловою площею 12,3 кв.м, загальною площею 19,0 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 . ( а.с. 125)
В п. 10 Договору зазначено, що відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» даний договір не підлягає нотаріальному посвідченню, та підлягає реєстрації в бюро технічної інвентаризації.
Право власності було зареєстроване в ДКП «Харківському міському бюро технічної інвентаризації» 17.04.1996 за реєстровим № 1044 ( а.с. 126).
Статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на той час) передбачалось, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню.
Укладений договір купівлі-продажу № Н3-245 від 03.04.1996 фактично був виконаний сторонами після досягнення домовленостей з усіх істотних питань, але не був нотаріально посвідчений, оскільки при укладанні даного договору сторони керувались ч.2 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року (далі - Закон), відповідно до якої угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню.
При цьому, Закон вступив в протиріччя з діючою на час укладення договору купівлі-продажу нормою цивільного законодавства - ч. 1 ст.227 Цивільного Кодексу України (в редакції 1963 року), яка вимагала нотаріальної форми посвідчення договорів купівлі-продажу житлового будинку, під страхом їх недійсності (стаття 47ЦК України в редакції 1963 року).
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
Оскільки спірний договір купівлі-продажу житлового будинку укладався сторонами 06.05.1996, тому до даних правовідносин необхідно застосувати норми матеріального права, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК УРСР в редакції 1963 року.
Так, згідно з ч. 2 ст.47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Аналогічне положення містить ч. 2 ст.220 ЦК України (в редакції 2003 року, який набрав чинності з 1 січня 2004 року), а саме якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Частина 2 ст.47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) і ч. 2 ст.220ЦК України застосовується до правовідносин у разі, коли сторони уклали правочин, зміст якого відповідав волі сторін, і лише форма його укладання не відповідала встановленим законом вимогам.
Як свідчать матеріали справи, договір купівлі-продажу частини житлового будинку з надвірними будівлями був підписаний сторонами правочину продавцем ОСОБА_2 , від імені якого діяв брокер брокерської контори №297 Казаров В.В., і покупцем ОСОБА_5 , від імені якого діяв брокер брокерської контори №297 ОСОБА_6 , зареєстрований на Харківській товарній Біржі, реєстраційний № Н3-245, підписаний Президентом біржи та посвідчений гербовою печаткою. Даний договір був зареєстрований у ДКП «Харківському міському бюро технічної інвентаризації» 17.04.1996 за реєстровим № 1044 (а.с. 125-126).
Сторони договору при його укладенні на біржі досягли згоди по усім суттєвим умовам. 
Так, по взаємній домовленості сторін (п. 4 Договору) товар продано за за 300 000 000 карб., які покупцем було сплачено. При цьому продавець частини будинку засвідчив своїм підписом, що відчужувана ним нерухомість на момент укладення угоди не продана, не подарована, не заставлена, в спорі та під арештом не знаходиться (п. 2 Договору).
Відповідно до п. 1.4 цього Договору, правовстановлюючими документами на житловий будинок у продавця було свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчений 5-ю Державною нотаріальною конторою м. Харкова 20.03.1996 за №5-832, зареєстровано в бюро технічної інвентарізації м. Харкова 27.03.1996.
Отже, вказаний договір купівлі-продажу укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, статтею 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.
Згідно ст. 47 цього Кодексу, недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору.
У відповідності до ч. 2 ст.47 ЦК УРСР та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, вправі визнати угоду дійсною.
Як було зазначено вище, в укладеному договорі купівлі-продажу сторони повністю оговорили усі істотні умови у тексті біржового договору, всі зобов`язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі. Також факт купівлі-продажу будинку і виконання умов укладеного договору ніким не оскаржено і ніким не оспорюється.
Отже, ОСОБА_5 став власником частини житлового будинку, розташованого на земельній ділянці площею 870 кв.м, житловою площею 12,3 кв.м, загальною площею 19,0 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 ( а.с.126).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.119).
Натеперішній час нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу неможливе, оскільки покупець помер.
Як зазначає позивач , вона є дружиною ОСОБА_5 , та є спадкоємецею першої черги після померлого чоловіка.
Крім того зазначила, що у встановлений законом строк позивач звернулась до Приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Слюсар Л.О. з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. До складу спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_5 входить у тому числі і частина житлового будинку, розташованого на земельній ділянці площею 870 кв.м, житловою площею 12,3 кв.м, загальною площею 19,0 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , яка належить спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу вчиненому на Харківській товарній Біржі 03.04.1996 року за рег. № Н3-245.
Судом встановлено, що 18.01.1975 було укладено шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 ( а.с. 120).
Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1  є дружиною ОСОБА_5 .
Як вбачається з листа Приватного нотаріуса Харківського районног нотаріального округу Харківської області Слюсар Л.О. №12/01-16 від 20.01.2026 було заведено спадкову справу № 2/2025 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 . Єдиним спадкоємцем є дружина спадкодавця, ОСОБА_9 , яка подала заяву про прийняття спадщини 20.01.2025 за №2 ( а.с. 170).
Як зазначає позивач, оформити свої спадкови права вона позбавлена можливості, оскільки до складу спадщини входить нерухоме майно, право власності на яке спадкодавець набув шляхом укладння договору купівлі-продажу на біржі. 
У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Пленум Верховного суду України у своїй Постанові № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Отже, оскільки договір купівлі-продажу частини житлового будинку, укладений на біржі, відповідав волі сторін, умови договору ними виконані в повному обсязі, договір пройшов відповідну державну реєстрацію, а враховуючи те, що на даний час провести нотаріальне посвідчення правочину неможливо, суд вважає, що є підстави для визнання його дійсним відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи, що позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка шляхом звернення до нотаріальної контори через те, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, оскільки договір купівлі-продажу частини житлового будинку, укладений на біржі, пройшов відповідну державну реєстрацію, але не посвідчений нотаріально і на даний час провести нотаріальне посвідчення правочину неможливо, суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження під час розгляду справи і тому підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.  3, 4, 10, 133, 141, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України ЦПК України, ст. ст. 1, 3, 316, 321, 328 ЦК України, ЦК УРСР, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3- тя особа приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Слюсар Людмила Олександрівна  про визнання дійсним договору купівлі-продажу – задовольнити.
Визнати дійсним договір № Н3-245 купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку, розташованого на земельній ділянці площею 870 кв.м, по АДРЕСА_2 , укладений 03 квітня 1996 року на Харківській товарній Біржі між ОСОБА_2 , від імені якого діяв брокер брокерської контори №297 ОСОБА_4 , і покупцем ОСОБА_5 , від імені якого діяв брокер брокерської контори №297 ОСОБА_6 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. 
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 20.04.2026
Найменування сторін:

Позивач – ОСОБА_10 . РНОКПП: НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач – ОСОБА_11 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3 . 
3-тя особа – Приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Слюсар Людмила Олександрівна, адреса: Харківська область, Харківський р-н, смт. Пісочин, вул. Надії, буд. 15. 

Суддя В. В. Труханович