ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

11 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/6972/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Артоуз О.О.) в адміністративній справі №280/6972/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
11.08.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій просила суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області №083850024920 від 10.02.2025 щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області призначити та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 з часу отримання цього права згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» шляхом зарахування до загального стажу у повному обсязі періоду роботи приватним підприємцем з 01.01.1995 до 31.03.2008.
Позовну заяву мотивовано тим, що позивач 03.02.2025 звернулася до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком та 13.02.2025 отримала рішення про відмову у призначенні пенсії №083850024920 від 10.02.2025, виходячи зі змісту якого страховий стаж позивача становить 20 років 03 місяців 19 днів. За результатами розгляду документів доданих до заяви до страхового стажу не зараховано період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.1995 по 31.03.2008. З рішенням про відмову в призначенні пенсії №083850024920 від 10.02.2025 позивач не погоджується, вважає відмову протиправною та такою, що порушує його гарантоване Конституцією та Законами України право на отримання пенсії та просить задовольнити позов у повному обсязі.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Позивачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.
Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що суд першої інстанції не врахував, що по 05.09.1996 сплата внесків до Пенсійного фонду була обов`язковою для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність. Несплата таких внесків у встановлений Інструкцією №5-5 строк була підставою для їх стягнення в безспірному порядку. При цьому обов`язок щодо ведення обліку сплачених внесків покладався на органи Пенсійного фонду України. Також вказує, що з 06.09.1996 відомості про страховий стаж можуть бути враховані на підставі довідки за формою, передбаченою додатком №4 до Інструкції №11-1, або на підставі облікових даних про сплату страхових внесків, ведення яких віднесено до функцій органів Пенсійного фонду України. Натомість з урахуванням зазначеного, в матеріалах справи відсутні письмові докази вчинення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Запорізькій області дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б підтвердити чи спростувати трудовий стаж у період з 01.01.1995 по 31.03.2008.
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Комунарським РВ УМВС України в Запорізькій області 07.12.2000. 
Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець з 01.06.1998 (дата запису 17.12.2015, номер запису: 21030000000085459) по 17.12.2015 (номер запису: 20970060002001306). 
Запорізьким окружним адміністративним судом 28.04.2014 у справі № 808/9171/13-а задоволено адміністративний позов Державна податкова інспекція у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області до фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 та припинено підприємницьку діяльність фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) у зв`язку із неподанням відповідачем податкової звітності з 2 кварталу 2008 року.
Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-5 щодо ОСОБА_1 наявні дані про сплату страхових внесків за періоди: січень 2005 року, червень – серпень 2005 року, жовтень 2017 року – жовтень 2018 року, лютий 2019 – вересень 2024 року.
ОСОБА_1 03.02.2025 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком до якої додала: копію паспорта, диплому про навчання, свідоцтв про народження дітей, свідоцтва про шлюб та трудової книжки.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 10.02.2025 №083850024920 про відмову у призначенні пенсії за віком позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІУ. Вік заявника становить 63 роки 02 місяця 13 днів. Згідно наданих документів страховий стаж становить 19 років 11 місяців 24 дня. Для визначення права з урахуванням підприємницької діяльності 20 років 03 місяця 19 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано:
період ведення підприємницької діяльності з 09.06.1998 по 31.12.2003 рік, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України;
період ведення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.12.2004, з 01.02.2005 по 31.05.2005, з 01.09.2005 по 17.12.2015 рік, оскільки відсутня дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Враховуючи вище викладене, прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії відповідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Позивач із рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком не погоджується, вважає його таким, що підлягає скасуванню судом як протиправне, що стало підставою для звернення до суду з цією позовною заявою. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку про їх необґрунтованість.
Спірним у справі є правомірність прийняття пенсійним органом рішення про відмову у призначенні пенсії та встановлення наявності у позивача права на зарахування періодів її підприємницької діяльності з 01.01.1995 до 31.03.2008 до страхового стажу.
Переглядаючи судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях, чинних на час спірних правовідносин).
Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
За змістом частини першої статті 4 цього Закону законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Частина третя статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною 1 статті 26 Закону №1058 визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Відповідно до змісту частин 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до підпункту 1) пункту 3-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Відповідно до пункту 4 Порядку №637 періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).
Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджений «Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»» зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).
Пунктом 2.7 Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.
Згідно із підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку № 21-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.
За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з абз. 3 підп. 2 п. 2.1 Розділу 2 Порядку № 22-1 період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.
Тобто законодавець передбачив зарахування як до трудового так і до страхового стажу фізичних осіб-підприємців періоди провадження ними господарської діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, незалежно від сум сплачених ними страхових внесків (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Належними ж доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач разом із заявою про призначення пенсії на підтвердження здійснення підприємницької діяльності зокрема надала до пенсійного органу: паспорт серії НОМЕР_2 , Диплом серії НОМЕР_3 , свідоцтва про народження дітей , свідоцтво про шлюб та трудову книжку серії НОМЕР_4 (а.с. 46).
Доказів про сплату страхових внесків до 01 липня 2000 року - довідки пенсійного органу про сплату страхових внесків та після 01 липня 2000 року - довідки із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку, позивачем подано не було та не заперечується сторонами.
Із бази даних реєстру зарахованих осіб (форми ОК – 5) вбачається про сплату позивачем страхових внесків за періоди: січень 2005 року, червень – серпень 2005 року, жовтень 2017 року – жовтень 2018 року, лютий 2019 – вересень 2024 року, а отже за період з 01.01.1995 по 31.03.2008 згідно бази даних реєстру зарахованих осіб відсутня інформація про сплату страхових внесків позивачем (зворотній бік а.с.33-34).
Відтак колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що сам по собі факт реєстрації позивача як фізичної особи-підприємця та перебування на обліку як платника податків без підтвердження фактичного провадження підприємницької діяльності і сплати відповідних страхових внесків не може бути достатньою підставою для зарахування до її страхового стажу спірних періодів підприємницької діяльності з 01.01.1995 по 31.03.2008.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Водночас позивач не надала ні до пенсійного органу, ні до судів першої та апеляційної інстанцій належних і допустимих доказів, які б підтверджували сплату страхових внесків у спірний період, обмежившись посиланнями на те, що відповідачем не було вчинено дій, спрямованих на витребування додаткових відомостей та документів, на підставі яких можна було б підтвердити чи спростувати її страховий стаж.
Колегія суддів зауважує, що це судове рішення не позбавляє позивача права повторно звернутися до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії та надати належні докази на підтвердження наявності страхового стажу за спірний період провадження підприємницької діяльності.
З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області обґрунтованості та правомірності рішення про відмову у призначенні пенсії за віком №083850024920 від 10.02.2025, у зв`язку з чим пенсійний орган у цьому випадку діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Посилання скаржника на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 26.10.2020 у справі № 414/1864/16-а та від 26.03.2021 у справі № 414/1221/17, не приймаються колегією суддів суду апеляційної інстанції як підстава для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки вони не суперечать висновкам, викладеним у цьому рішенні.
Враховуючи зазначене, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування судового рішення відсутні.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року в адміністративній справі №280/6972/25 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.
Повне судове рішення складено 11 лютого 2026 року. 

Головуючий - суддя Н.І. Малиш 

суддя Н.П. Баранник 

суддя А.А. Щербак