УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд

Справа № 289/2438/25	Головуючий у 1-й інст. Кириленко О. О.	
Категорія 130	Доповідач Миколайчук П.В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2026 року	м. Житомир	

Суддя Житомирського апеляційного суду Миколайчук П.В.,
із секретарем судового засідання Кашенко Л.М.,
за участю ОСОБА_1 ,
захисника Рябка С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Рябка Сергія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Радомишльського районного суду Житомирської області від 05 лютого 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
Зміст постанови суду першої інстанції
Постановою Радомишльського районного суду Житомирської області від 05 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Відповідно до постанови про адміністративне правопорушення, 16.12.2026 о 00:09 год. на 86 км автомобільної дороги «Київ–Чоп» ОСОБА_1 керував транспортним засобом «RENAULT N460», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звуженими зіницями очей, які не реагують на світло, поведінкою, що не відповідає обстановці, неприродною блідістю. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у найближчому медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вимоги апеляційної скарги
На постанову суду адвокатом Рябком С.О. подано апеляційну скаргу, в якій порушується питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.
Захисник мотивує апеляційну скаргу таким:
— дії працівників поліції були суперечливими: у водія неодноразово вимагалося покинути автомобіль, змінювалися підстави для перевірки на стан сп`яніння — то на посту поліції, то в медичному закладі; поліцейські допускали агресивні висловлювання, у зв`язку з чим у водія виникли обґрунтовані підозри щодо підготовки провокації чи незаконного затримання. Висловлювання поліцейського були доказом того, що метою був не огляд, а психологічний тиск та обмеження свободи. У діях ОСОБА_1 відсутні порушення ПДР, що вказує на відсутність об`єктивної сторони правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
— ОСОБА_1 було повідомлено, що підставою зупинки було порушення п. 5.19.1 ПДР, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП; інспектор зазначив, що сума штрафу — 340 грн і його можна сплатити на місці зупинки, після чого почав просити водія прослідувати на пост поліції для складання постанови, бо термінал для оплати знаходиться там.
— поліцейський повідомляв про необхідність дути в прилад «Драгер», що фіксує вміст алкоголю, а не наркотичних речовин, та вказував, що прилад є стаціонарним. Потім інспектор залишив камеру на автомобілі на 4 хвилини і, знову взявши її, вказав, що зараз нормально подивиться в ці очі, що свідчило про невпевненість у своїх висновках.
— після повідомлення поліцейським нових ознак: блідого кольору обличчя, поведінки, що не відповідає обстановці, та вимоги здати біорідини в медичному закладі в Коростишеві, водій зазначив, що з поліцейськими нікуди не поїде, а готовий поїхати з адвокатом.
— інспектор вимагав у водія вийти з автомобіля виключно для складання постанови в приміщенні посту поліції; вимоги щодо необхідності пройти огляд на стан сп`яніння були заявлені значно пізніше.
— поліцейський знав, що водій перевозить вантаж «Нова пошта». Будь-які затримки вантажу при перевезенні несуть збитки для перевізника. Після відсторонення ОСОБА_1 і заміни водія, машину і ОСОБА_1 ще деякий час не відпускали. Поліція без жодних підстав не дозволяла рух автомобілю директора ОСОБА_1 . Вказане свідчить про системну упередженість поліцейських.
— відсутність наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 : є Висновок щодо результатів медичного огляду від 27.12.2025 року, виданий Комунальним некомерційним підприємством «Київська міська клінічна лікарня №10», на підставі проведеного медичного огляду 16.12.2026 року, про те, що у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено. Даний Висновок підтверджує слова водія про те, що він був тверезий і не боявся огляду, а просто не довіряв конкретним працівникам поліції.
Позиції учасників справи
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, пояснив, що сам виховує дочку, відстрочки не має, тому боявся їхати з працівниками до медичного закладу, бо думав, що його завезуть до ТЦК; вказав на неналежну поведінку поліцейських і на те, що хотів пройти огляд, але з участю адвоката чи директора фірми, на яку працює. Також вказав, що на наступний день пройшов самостійно огляд, який підтвердив невживання ним наркотичних речовин.
В судовому засіданні захисник Рябко С.О. підтримав апеляційну скаргу з мотивів, наведених у ній.
Мотиви та висновки суду апеляційної інстанції
Заслухавши пояснення учасників справи на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення викладають аргументи щодо наявності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності саме у цьому протоколі, який суд має оцінити у сукупності з іншими доказами у справі.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Нормами ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За змістом абзаців третього та п`ятого частини другої статті 16 зазначеного Закону водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі — ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а згідно з пунктом 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Стаття 130 КУпАП встановлює відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Процедура виявлення у водіїв ознак наркотичного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан сп`яніння визначена ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі — Інструкція).
Відповідно до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Крім того, відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції в разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджуються доказами, які досліджувались у суді першої інстанції, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 16.12.2026, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, згідно з яким у ОСОБА_1 були виявлені вищевказані ознаки наркотичного сп`яніння; рапортом поліцейського, згідно з яким останній зазначив, що після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 під час спілкування у нього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння; копією постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕПР1 №541931 від 16.12.2026; відеозаписами з нагрудної камери поліцейського, з яких вбачається, що працівник поліції зупинив автомобіль під керуванням ОСОБА_1 та повідомив, що його було зупинено за порушення Правил дорожнього руху і що під час спілкування у нього були виявлені вищевказані ознаки наркотичного сп`яніння. На неодноразову пропозицію працівника поліції ОСОБА_1 , хоча словесно і погоджувався пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак фактично відмовився прослідувати разом з поліцейським до найближчого медичного закладу. Останньому поліцейський роз`яснив, що в такому разі щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також згідно з відеозаписами ОСОБА_1 були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також оголошено зміст складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На переконання апеляційного суду, зазначені докази є належними та допустимими, оскільки відповідають вимогам, зазначеним у ст. 251 КУпАП, та в своїй сукупності повністю підтверджують правильність висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і відповідають фактичним обставинам справи.
Апеляційний суд критично ставиться до доводів апелянта з огляду на таке.
Доводи захисника про те, що інспектор вимагав у водія вийти з автомобіля виключно для складання постанови в приміщенні посту поліції, спростовуються відеозаписом з бодікамери поліцейського, на якому зафіксовано, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 йому було повідомлено, що підставою зупинки є порушення п. 5.19.1 ПДР, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП; інспектор зазначив, що сума штрафу — 340 грн і його можна сплатити на місці зупинки. ОСОБА_1 спілкувався з працівниками поліції з кабіни заведеного вантажного автомобіля на узбіччі автодороги з пожвавленим рухом, що створювало перешкоди в спілкуванні; лейтенант ОСОБА_2 багаторазово перепитував, що казав водій, та, зрештою, попросив ОСОБА_1 вийти з автомобіля. Також поліцейський повідомив водію про можливість сплати штрафу за допомогою терміналу, який знаходиться в приміщенні посту, попросив взяти посвідчення водія, техпаспорт. ОСОБА_1 вийшов з автомобіля та намагався дати гроші поліцейському, з приводу чого йому повідомили про кримінальну відповідальність за такі дії. Лейтенант ОСОБА_2 повторно попросив взяти документи та пройти до посту, оскільки термінал до автомобіля «не тягне». Водій спочатку вийшов з автомобіля, та до посту не дійшов (повернувся в автомобіль).
Саме після таких дій водія поліцейський попросив його вийти з автомобіля для огляду. Під час огляду було встановлено, що зіниці очей водія звужені та не реагують на світло; йому було роз`яснено про необхідність проїхати на огляд до медичного закладу з метою перевірки на стан наркотичного сп`яніння.
Жодних агресивних висловлювань чи дій поліцейські не допускали. Підозри водія щодо підготовки провокації чи незаконного затримання не були підкріплені доказами; крім того, в ході події 16.12.2026 ОСОБА_1 так і не був мобілізований. Спілкування інспектора з ОСОБА_1 підвищеним тоном голосу було викликано незручністю спілкування у зв`язку з перебуванням водія з ознаками наркотичного сп`яніння в кабіні автопоїзда із заведеним двигуном. Ніяких дій, спрямованих на обмеження свободи водія, в матеріалах справи не зафіксовано.
Залишення інспектором камери на автомобілі на 4 хвилини не спотворює запис події, оскільки фіксує, що в цей проміжок часу до автомобіля ОСОБА_1 ніхто не підходив та ніяких дій не вчиняв.
Доводи сторони захисту про те, що поліцейський знав, що водій перевозить вантаж «Нова пошта», і будь-які затримки вантажу при перевезенні несуть збитки для перевізника, не є підставою для ігнорування поліцейським ознак наркотичного сп`яніння. Твердження про те, що після відсторонення ОСОБА_1 і заміни водія, машину і ОСОБА_1 ще деякий час не відпускали, а поліція без жодних підстав не дозволяла рух автомобілю директора ОСОБА_1 , не є предметом розгляду даного провадження.
Щодо твердження захисника про відсутність ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 у зв`язку з наявністю Висновку щодо результатів медичного огляду від 27.12.2025 року, виданого Комунальним некомерційним підприємством «Київська міська клінічна лікарня №10», на підставі проведеного медичного огляду 16.12.2026 року, з результатом «ознак сп`яніння не виявлено», апеляційний суд зазначає таке.
Згідно з п. 2 Інструкції № 1452/735 та п. 2 Порядку № 1103 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п. 4 вказаної Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або, навпаки, підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Відповідно до Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
З відеозапису встановлено, що на виконання вказаних вимог Інструкції в результаті спілкування з водієм та перевірки реакції зіниць очей на світло поліцейським виявлено у ОСОБА_1 звужені зіниці очей, які не реагують на світло.
При цьому посилання апелянта на недоведеність у водія ознак сп`яніння є недоречним. Так, спочатку озвучені та в подальшому відображені поліцейським в протоколі ознаки сп`яніння не повинні підтверджуватися або доводитися окремими матеріалами справи, оскільки за пунктом 2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають ті водії транспортних засобів, щодо яких саме у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану; іншими доказами підтверджувати ці ознаки не потрібно. Працівник поліції є тією уповноваженою законом особою, якій на місці зупинки надано дискреційну компетенцію виявляти такі візуальні ознаки сп`яніння у водія та пред`являти вимогу виконання пункту 2.5 ПДР — пройти огляд.
Єдиним можливим способом спростування виявлених у водія ознак сп`яніння та висловлених підозр працівника поліції про перебування особи у стані сп`яніння є проходження цією особою такого огляду у встановленому законодавством порядку. Інших дієвих механізмів опротестування та доведення своєї позиції про повну тверезість водія правила дорожнього руху та чинний КУпАП не передбачають.
Натомість відмова водія проїхати до медичного закладу з працівниками поліції становитиме невиконання пункту 2.5 ПДР та утворюватиме склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Наданий Висновок щодо результатів медичного огляду від 27.12.2025 року не спростовує факт відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння та наявність візуальних ознак наркотичного сп`яніння під час спілкування з працівниками поліції; крім того, згідно з усталеною практикою та вимогами ст. 266 КУпАП, вказаний висновок не є належним доказом, оскільки отриманий поза встановленим порядком проходження огляду. Крім того, ОСОБА_1 інкримінується не керування в стані наркотичного сп`яніння, а саме відмова від огляду після виявлення ознак такого.
Умова ОСОБА_1 поїхати на огляд виключно з адвокатом, який приїде «не зараз», була вірно витлумачена поліцейськими як відмова від огляду, оскільки водій мав можливість отримувати юридичну консультацію в ході розгляду справи по суті, а поліцейський також мав враховувати встановлений обмежений час на проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Доводи водія про те, що він погоджувався пройти огляд у медичному закладі, куди поїде не з поліцейськими, а з адвокатом або директором, не заслуговують на увагу, оскільки ані КУпАП, ані Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103, ані Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена спільним наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735, — не передбачають можливості висунення особою, яку зупинили працівники поліції, умов проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Наведений висновок випливає з п. 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 9901/413/19 (провадження № 11-40заі20).
Суд відмічає, що працівники поліції спілкувалися з водієм у коректній формі, неодноразово роз`яснювали наслідки ухилення від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, роз`яснили водієві права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. При цьому з переглянутого відеозапису не вбачається, що працівники поліції застосовували до водія дії, які можна розцінювати як психологічний тиск.
Суд зауважує, що водій мав змогу спростувати наявність виявлених у нього працівником поліції ознак наркотичного сп`яніння шляхом проходження огляду в закладі охорони здоров`я, але свідомо ухилився від такого огляду з причин, які не можуть вважатися поважними.
Тобто з доказів, досліджених судом першої інстанції, вбачається порушення ОСОБА_1 при керуванні транспортним засобом пункту 2.5 ПДР України та, відповідно, вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи ОСОБА_1 про боязнь мобілізації, потребу у вихованні дитини та заробітку водієм суд враховує, але стягнення на нього накладено в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП і суд позбавлений підстав його змінити.
За таких обставин висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами; будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Тому апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд —

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Рябка Сергія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 — залишити без задоволення, а постанову Радомишльського районного суду Житомирської області від 05 лютого 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя	П. Миколайчук