ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

16 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/11046/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року (суддя Рябчук О.С.) у справі № 160/11046/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області стосовно призначення зменшеного розміру пенсії позивачці;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії позивачки за допомогою програми «Пенсійні розрахунки» версія 12.2022.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що проведенням перерахунку пенсії позивачки на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2024 року у справі №160/33040/23 відповідачем зараховано спірні періоди роботи, однак розмір пенсійної виплати зменшено та призначено у розмірі 7333,72грн., замість раніше призначених 10092,15грн. Позивачка вважає дії відповідача протиправними, та такими, що порушують право на отримання пенсії в належному розмірі.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області стосовно призначення зменшеного розміру пенсії позивачці;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відновити нарахування позивачці з 04.09.2023 пенсії за віком у розмірі не менше 10092,15 грн., та провести виплати за вирахуванням фактично сплачених сум.
В решті позовних вимог – відмовлено. 
Судом першої інстанції зазначено, що підставою для перегляду розміру пенсії є виявлення недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких було встановлено та/або здійснюється виплата пенсії. Однак у спірних відносинах така обставина відсутня, адже перерахунок пенсії позивачки не є наслідком умисних дій позивача та/або Міської лікарні №3, де остання працювала медичною сестрою.
Відтак, суд дійшов висновку про відсутність у спірних відносинах підстав для 
перерахунку та зменшення розміру пенсії позивача з 04.09.2023 та, як наслідок, неправомірність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Суд зауважив, що внаслідок перерахунку пенсії позивача з 04.09.2023 розмір її пенсійної виплати зменшився з 10092,15 грн до 7333,72 грн., тобто було зменшено на 2 758,43грн.
Відповідно до пункту 4 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Відтак, суд вказав, що дії ГУПФ України в Дніпропетровській області щодо зменшення пенсії позивачки з 04.09.2023 з 10092,15 грн. до 7333,72 грн. є протиправними, оскільки не відповідають наведеному вище припису пункту 4 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV.
За наведених обставин, з метою гарантування позивачу ефективного способу захисту порушених прав, суд вважав за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення розміру пенсії позивачки після проведеного перерахунку та зобов`язати відновити нарахування позивачці з 04.09.2023 пенсії у розмірі не менше 10092,15 грн, та провести виплати за вирахуванням фактично сплачених сум.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що відповідно до ст. 5 Закону №1058 цей закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, дія інших актів може поширюватися на ці відносини лише в випадках передбачених цим Законом або в частині, що не суперечить Закону №1058. Зауважує, що строки проведення перерахунку пенсії визначено у ст. 45 Закону №1058. Наполягає, що його діяльність ґрунтується на чинних приписах законодавства. Вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Позивачка подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачка з 17.10.2022 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За програмою «Пенсійні розрахунки» версія 12.2022 загальний розмір пенсії за віком призначений позивачці у розмірі 10092,15грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2024 року у справі №160/33040/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 04.09.2023 перерахувати пенсію за віком позивачки з урахуванням зарахованого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періоду роботи з 08.10.1986 по 09.02.1998 на посадах медсестри у Міській лікарні №3 та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум.
Листом від 22.01.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №3846-1263/П-01/8-0400/25 повідомлено позивачці про виконання рішення суду від 22.02.2024р. у справі №160/33040/23 та вказано, що після перерахунку пенсія позивачки становить 7333,72грн.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії за віком після проведеного перерахунку, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Закон України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.
Згідно ст.1 цього закону пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до ч.3 ст.49 Закону №1058 у разі виявлення недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких було встановлено та/або здійснюється виплата пенсії, рішенням територіального органу Пенсійного фонду України розмір та підстави для виплати пенсії переглядаються відповідно до цього Закону без урахування таких даних.
Відповідно до п.4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058 у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що з 17.10.2022 року позивачка перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за Законом №1058, загальний розмір пенсії за віком призначений позивачці у розмірі 10092,15грн.
Разом з тим, листом від 22.01.2025 року відповідач повідомив позивачку про виконання рішення суду від 22.02.2024р. у справі №160/33040/23 та вказав, що після перерахунку пенсія позивачки становить 7333,72грн.
Як правильно встанови суд першої інстанції, пенсійним органом не встановлено недостовірних даних у документах та відомостях, що могли бути підставою для перегляду пенсії позивачки відповідно до ч.3 ст. 49 Закону №1058. Тобто, перерахунок пенсії позивачки, згідно якого розмір пенсії складає 7333,72грн., здійснено не на виконання ч.3 ст.49 Закону №1058.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії відповідача щодо зменшення пенсії позивачки з 04.09.2023 з 10092,15 грн. до 7333,72 грн. є протиправними, адже вони свідчать про недотримання пенсійним органом приписів п.4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058, згідно яких якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами Закону №1058 її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. Аргументи апеляційної скарги цей висновок суду не спростовують.
Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні. 
Стосовно судових витрат позивачки у зв`язку з переглядом справи судом апеляційної інстанції.
Згідно ч.1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною 1 ст.132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на правничу допомогу (ч.3 ст. 132 КАС України).
Частинами 1 та 2 ст.16 КАС України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Відповідно до вимог ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Так, правнича допомога надавалася позивачці згідно договору про надання правничої допомоги від 24.09.2024 року Також, позивачкою з метою підтвердження витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції до матеріалів справи подано розрахунок вартості послуг правничої допомоги, акт виконаних робіт.
Надані документи свідчать про те, що позивачкою понесені витрати на правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи судом апеляційної інстанції в розмірі 5299,00грн.
В той же час, колегія суддів звертає увагу, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Оцінюючи заявлені до відшкодування витрати на правничу допомогу, на предмет їх обґрунтованості та співмірності, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Так проаналізувавши акт виконаних робіт та їх вартість, суд апеляційної інстанції враховує, що справа розглядалася в письмовому провадженні без виклику сторін, предмет спору у цій справі не вимагав значної кількості часу для підготовки відзиву на апеляційну скаргу (інших процесуальних заяв позивачем, під час перегляду справи судом апеляційної інстанції не подавалося), не потребував значного часу аналізу законодавства, оскільки по таким правовідносинам судами ухвалено значну кількість судових рішень.
З цих підстав суд апеляційної інстанції вважає, що заявлені до відшкодування витрати на правничу допомогу у розмірі 5299,00 грн. є неспівмірними зі складністю справи та не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру.
Виходячи з наведеного, керуючись ст.134 КАС України, суд дійшов висновку про зменшення заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу, внаслідок чого співмірною є сума витрат на правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн.
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року у справі № 160/11046/25 – без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 2500,00 грн.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 16.02.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров