Справа № 753/17663/25
Провадження №:2/138/267/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Могилів-Подільський 

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі головуючого судді Холодової Т.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 76844563 в електронній формі, підписаний електронним підписом позичальника, за умовами якого товариство надало відповідачу фінансовий кредит на умовах платності, строковості та зворотності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. 14.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем укладено договір факторингу № 14/06/21, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) позивачу право грошової вимоги до боржників, зокрема, до відповідача за Договором позики № 76844563 від 11.10.2023, заборгованість за яким становила 33949,81 грн., з яких 8776,10 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 25173,71 грн. сума заборгованості за відсотками. Разом з тим, після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором ОСОБА_1 не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. За таких підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вказаним договором позики в загальній сумі 33949,81 грн. та судові витрати.
Ухвалою судді Дарницького районного суду міста Києва від 27.08.2025 цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області.
Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду від 06.10.2025 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, направлено відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами.
Представник позивача, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав, в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити за відсутності представника. 
Відповідач, належним чином повідомлений про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не подавав. 09.10.2025 до суду від представника відповідача адвоката Шелудько О.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відзив мотивовано тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження укладення відповідачем кредитного договору, зокрема, доказівнадіслання кредитодавцем та отримання відповідачем листів на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлень щодо зазначеного договору, здійснення відповідачем входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, а також доказу направлення відповідачу ідентифікатора (наприклад довідки від мобільного оператора) та доказів використання відповідачем цього ідентифікатора. Крім того,в матеріалах справи відсутні належні докази, що підтверджують перерахування коштів відповідачу згідно договору позики №76844563 від 11.10.2023, а також документи первинної бухгалтерської документації, які можуть підтвердити факт надання первісним кредитором і отримання відповідачем кредитних коштів. Також, представник відповідача зазначає, що позивачем не доведено достатніми доказами те, що він є законним правонаступником стягувача за договором позики №76844563 від 11.10.2023, оскільки у позивача не існувало права вимоги до ОСОБА_1 на момент укладення договору факторингу, зокрема, Договір факторингу укладений раніше договору позики №76844563 від 11.10.2023. При цьому, Договір факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» не містить жодних положень щодо передачі прав вимоги, які виникнуть у майбутньому.
13.10.2025 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник зазначає, про те, що позивачем доведено факт укладення відповідачем кредитного договору в електронній формі та підписання кредитного договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тому позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Крім того, договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором, а також договір факторингу, укладений між первісним кредитором та позивачем у встановленому порядку недійсним не визнані, тобто в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. Також, представник позивача на підтвердження факту зарахування коштів на картковий рахунок відповідача заявив клопотання про витребування доказів та просив витребувати з АТ «Сенс Банк» інформацію щодо наявності у відповідача карткових рахунків та щодо надходження кредитних коштів на рахунок відповідача. 
14.10.2025 до суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких представник повторно зазначила про ненадання позивачем доказів на підтвердження факту зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача та вказала, що клопотання представника позивача про витребування доказів подано з пропуском строку. Крім того, наданий позивачем розрахунок заборгованості не є первинним банківським документом, а тому є неналежним доказом підтвердження кредитної заборгованості. Також, представник повторно зазначила, про ненадання позивачем доказів того, що він є законним правонаступником стягувача за договором позики № 76844563 від 11.10.2023, оскільки у позивача не існувало права вимоги до ОСОБА_1 на момент укладення договору факторингу.
Ухвалою суду від 01.12.2025 клопотання представника позивача про долучення доказів та витребування додаткових доказів залишено без розгляду.
Ухвалою суду від 15.12.2025 визнано поважними причини пропуску строку на подання представником позивача клопотання про витребування доказів та поновлено, а також задоволено клопотання про витребування додаткових доказів.
07.01.2026 на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів до суду надійшли додаткові докази.
Враховуючи викладене, а також відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 5 ст. 279 ЦПК України наявні підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції, яка діяла на момент укладання кредитного договору) визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦПК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 2 ст. 1050 ЦПК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Суд встановив, що 11.10.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 76844563, за умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківських рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.
Пунктами 20, 21 договору визначено, що даний договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». Порядок створення та накладення електронних підписів сторонами договору. Договір підписується електронним підписом позикодавця та надсилається для ознайомлення та узгодження умов позичальнику в особистий кабінет разом з електронним повідомленням – пропозицією укласти договір. На вказану позичальником електронну пошту надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання договору згенерований під час проходження позичальником процедури укладення договору. Позичальник, приймаючи пропозицію позикодавця укласти договір підписує в інформаційно-телекомунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до пунктів 2.1-2.3 Договору сторони погодили наступні умови, а саме: сума позики складає 11900 грн.; строк позики (строк договору) – 30 днів, базова процентна ставка 2,5 % за день (фіксована); дата повернення позики 09.11.2023; знижена процентна ставка – 0,87% за день та застосовується відповідно до умов Програми лояльності).
В пункті 28 «Реквізити сторін» зазначено рахунок позичальника для зарахування кредитних коштів, а саме № НОМЕР_1 .
Відповідно до повідомлення АТ «Сенс Банк» вих.№ 18817-БТ-32.3/2025 від 30.12.2025 наданого на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, ОСОБА_1 – клієнт Банку та на його ім`я відкрито запитувану картку маска якої № НОМЕР_1 та згідно деталізації операцій по картці № НОМЕР_1 на вказану картку 11.10.2023 було зарахування коштів у сумі 11900 грн.
До позовної заяви позивачем приєднано копію Договору позики та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит як Додаток №1 до Договору.
Вказані документи підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором і в цих документах містяться відомості про тип кредиту, суму кредиту, строк надання кредиту та спосіб надання кредиту, розмір процентної ставки, порядок користування та повернення кредиту, відповідальність за порушення умов кредитного договору тощо.
Таким чином, укладаючи вказаний договір відповідач та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
Отже, з наданих доказів вбачається, що під час укладення договору № 76844563 від 11.10.2023 сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином укладений між сторонами договір є обов`язковим до виконання. 
Крім того, наданими доказами підтверджується отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 11900 грн., а відтак і факт виконання позикодавцем умов договору щодо надання коштів позики.
При цьому, відповідачем не спростовано факт належності йому вказаної банківської картки та факт зарахування кредитних коштів в сумі 11900 грн. на вказану картку.
Також, судом встановлено, що 14.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем укладено договір факторингу № 14/06/21, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту.
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору.
Згідно з п. 1.2 договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників – підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
Додатковою угодою № 2 від 28.07.2021 до Договору факторингу № 14/06/21 сторони погодили внести зміни до п. 1.3 Договору та викласти його в наступній редакції: «Клієнт зобов`язується протягом десяти робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором позики фактору повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства.» 
Додатковою угодою № 7 від 13.06.2022 до Договору факторингу № 14/06/2021 сторони домовились викласти п. 9.1 договору в наступній редакції: « Даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення його печатками сторін. Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але н в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік».
Додатковою угодою № 22 від 11.04.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 сторони домовились, зокрема, про наступне: «1. Загальна сума прав вимоги, що відступаються згідно Реєстру Боржників № 22 від 11 квітня 2024 становить 163781311,75 грн. 2. В якості ціни продажу згідно реєстру боржників № 22 від 11.04.2024 фактор сплачує клієнту суму грошових коштів, яка становить 16,3% від основної суми заборгованості (тіло кредиту), що становить 7267877,97 грн.».
На підтвердження факту укладення вказаного договору та додаткових угод позивач надав копію Акту прийому-передачі Реєстру Боржників № 22 від 11.04.2024 за Договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 підписаний сторонами та копію платіжної інструкції № 21156 від 15.04.2024 про сплату коштів за відступлення права вимоги згідно додаткової угоди № 22 від 11.04.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021.
Як вбачається з витягу з Реєстру боржників № 22до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 76844563 загальна сума заборгованості за яким станом на 11.04.2024 становила 33949,81 грн., з яких 8776,10 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 25173,71 грн. – сума заборгованості за відсотками; кількість днів прострочення 124.
Згідно зі ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) і до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Отже, суд встановив, що до позивача перейшло право вимоги за вказаним вище кредитним договором до боржника ОСОБА_1 . 
З матеріалів справи вбачається, що боржник не сплачував в повному обсязі заборгованість за кредитним договором унаслідок чого у ОСОБА_1 утворилася заборгованість. 
На підтвердження суми заборгованості відповідача ОСОБА_1 за договором № 76844563 від 11.10.2023 позивачем надано розрахунок заборгованості за період з 11.04.2024 по 31.05.2025, з якого вбачається, що станом на 31.05.2025 заборгованість відповідача становить 33949,81 грн, з яких: 8776,10 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 25173,71 грн. - сума заборгованості за відсотками, які були нараховані станом на 11.04.2024.
Також, з детального розрахунку заборгованості за вказаним договором вбачається наступне: за період з 11.10.2023 по 09.11.2023 відсотки нараховані в сумі по 104,13 грн. в день; 09.11.2023 відповідачем сплачено тіло кредиту в сумі 3123,90 грн.; за період з 10.11.2023 по 09.12.2023 відсотки нараховані в сумі по 76,79 грн. в день; в період з 10.12.2023 по 08.03.2024 відсотки нараховані в сумі по 219,40 грн. Загальний розмір нарахованих відсотків за період з 11.10.2023 по 08.03.2024 становить 25173,70 грн.
Щодо суми заборгованості по вказаному вище договору позики слід зазначити наступне.
Позика надавалась відповідачу строком на 30 днів, а саме з 11.10.2023 по 09.11.2023. За вказаний період, згідно Додатку № 1 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит», розмір відсотків за користування позики складає 3123,75 грн.
Разом з тим, з наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що проценти за користування позикою нараховані позивачем у період з 11.10.2023 по 08.03.2024, тобто, відсотки нараховані включаючи період в межах строку кредитування, а також після закінчення такого строку.
При цьому, нарахування відсотків за межами строку кредитування, не допускається, оскільки після спливу строку кредитування кредитор позбавлений права нараховувати відсотки, передбачені кредитним договором, якщо інше не передбачено самим кредитним договором.
Разом з тим, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів (стаття 1048 ЦК України).
Такий висновок щодо стягнення процентів за межами строку кредитування узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 та від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц, та усталеній практиці Верховного Суду, зокрема в постановах від 23 жовтня 2019 року в справі № 456/1747/15-ц, від 09 вересня 2020 року в справі №752/12685/15-ц.
Крім того, у постанові від 23 травня 2018 року по справі №910/1238/17 Великою Палатою Верховного Суду чітко розмежовано поняття "проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами" та "проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами", причому останні проценти кваліфіковано саме в якості плати боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, врегульованої частиною 2 статті 625 ЦК України. Отже, правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.
Пунктом 2.3 Договору № 76844563 від 11.10.2023, укладеного з ОСОБА_1 встановлено, що процентна ставка за понадстрокове користування позикою становить 2,70% за день та зазначено, що вказана ставка не застосовується в період дії воєнного стану).
Крім того, відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Воєнний стан в Україні введений з 24 лютого 2022 року, а тому з урахуванням викладеного нарахування процентів, визначених ч. 2 ст. 625 ЦК України в розмірі, визначеному договором в даному випадку, можливе лише до 23 лютого 2022 року.
Отже, з наданого до суду розрахунку заборгованості слідує, що відсотки за понадстрокове користування позикою позивачем нараховано з 10.11.2023 по 08.04.2023, розмір яких становить 22049,95 грн. (25173,70 грн. -3123,75 грн.). При цьому, таке прострочення мало місце в період дії в Україні воєнного стану.
Частиною першою ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що зобов`язання відповідача щодо сплати відсотків передбачених договором, здійснених на підставі ст. 625 ЦК України нарахованих за вказаний вище період в сумі 22049,95 грн. підлягають списанню позивачем (позикодавцем) в зв`язку з прямою нормою закону, викладеною в п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України.
Враховуючи наведене, проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вбачає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у загальному розмірі 11899,85 грн. (8776,10 грн. тіло кредиту + 3123,75 грн. відсотки нараховані в межах строку дії договору), а тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені сторонами у заявах по суті справи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача кредитної заборгованості у сумі 11899,85 грн., тобто 35,05 % від заявленої вимоги, то розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1061,31 грн., а судовий збір у сумі 1966,69 грн. суд покладає на позивача.
Керуючись ст.ст. 3 ч. 1 п. 3, 512, 514, 525, 526 ч. 1, 530 ч. 1, 549, 610, 626 ч. 1, 634 ч. 1, 638 ч. 1, 1050 ч. 2, 1054 ч. 1, п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 7 ч. 13, 12, 76-81, 141 ч. 1, 178 ч. 8, 259 ч. 1, 2, 263-265, 273, 275, 279 ч. 5 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, IBAN № НОМЕР_2 в АТ «ТАСкомбанк», юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) заборгованість за Договором позики № 76844563 в розмірі 11899 (одинадцять тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять) гривень 85 копійок.
В іншій частині позову – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у сумі 1061 (одна тисяча шістдесят одна) грн. 31 коп. 
Судовий збір в сумі 1966(одна тисяча дев`ятсот шістдесят шість) грн. 69 коп. залишити за позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 35625014.
Представники позивача: Кудіна Анастасія Вячеславівна, адреса для листування: вул. Лісова, 2, поверх 4, м. Бровари, Київська область, 07400, реєстраційний номер облікової картки платника податків  НОМЕР_3 ; ОСОБА_2 , адреса для листування:  АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків  НОМЕР_4 .
Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний облікової картки платника податків  НОМЕР_5 .
Представник відповідача: адвокат Шелудько Оксана Олександрівна, адреса для листування: бульвар Шевченка, 20, м. Запоріжжя, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Суддя:         Т.Ю. Холодова