ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року 
м. Київ

справа №240/3882/21
адміністративне провадження № К/990/53082/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Тацій Л.В.,
суддів: Коваленко Н.В.,  Рибачука А.І., 

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 02.06.2025 (головуючий суддя Романченко Є. Ю.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2025 (судді Гонтарук В. М., Моніч Б.С., Біла Л.М.) у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
РУХ СПРАВИ
У березні 2021 року ОСОБА_3 (далі також - позивач, ОСОБА_3 ) звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі також - відповідач, ГУ ПФУ в Житомирській області), у якому позивач просив:
визнати неправомірними дії відповідача щодо непроведення перерахунку та виплати з 01.04.2019 призначеної пенсії у повному обсязі та зобов`язати відповідача провести перерахунок з 01.04.2019 і виплачувати призначену пенсію з урахуванням складових, встановлених довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.11.2020 № СЗ 6640, направленою на адресу відповідача на виконання рішення Верховного Суду від 17.12.2019 у зразковій справі № 160/8314/19.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03.06.2021, що набрало законної сили, позов ОСОБА_3 задоволено повністю.
У квітні 2025 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернулися ОСОБА_1 і ОСОБА_2 із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні у порядку, передбаченому статтею 379 КАС України.
Заявники зазначили, що позивач у справі №240/3882/21 - ОСОБА_3 помер, а ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є його дружиною та донькою, відповідно, і є спадкоємцями позивача.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕНЬ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 02.06.2025, яка залишена без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2025, у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що заявники не надали доказів того, що після смерті позивача вони прийняли спадщину та отримали свідоцтво про право на спадщину.
УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ, ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
З рішеннями судів попередніх інстанцій не погодилися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і звернулися з касаційною скаргою. 
В обґрунтування касаційної скарги покликаються на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
У касаційній скарзі наведені аргументи про те, що заявники ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дочкою та дружиною померлого ОСОБА_3 , є спадкоємцями відповідно до спадкової справи № 29/2022, а отже у відповідності до статті 1227 ЦК України та статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", набули право на отримання суми пенсії згідно з рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 у справі № 240/3882/21.
Суми пенсії, які рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 у справі № 240/3882/21 присуджені ОСОБА_3 , не є майном, що обтяжене та таким, щодо якого має здійснюватись державна реєстрація, а тому відсутність у спадкоємців свідоцтва про право на спадщину при прийнятті спадщини у частині суми пенсії не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
Ухвалою Верховного Суду від 15.01.2026 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 
20.01.2026 від ГУ ПФУ в Житомирській області надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому відповідач заперечує проти задоволення касаційної скарги, просить відмовити у її задоволенні. 
ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Предметом спору у справі № 240/3882/21 за позовом ОСОБА_3 була відмова територіального органу Пенсійного фонду України у здійсненні позивачу перерахунку пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.11.2020 № СЗ 6640 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03.06.2021, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_3 задоволено повністю.
На виконання вказаного рішення суду першої інстанції ГУ ПФУ в Житомирській області провело перерахунок пенсії ОСОБА_3 . Крім цього, ГУ ПФУ в Житомирській області здійснило нарахування заборгованості пенсії у розмірі 219960,63 грн.
Суди встановили, що згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 22.02.2022 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Також суди встановили, що листом ГУ ПФУ в Житомирській області від 27.07.2023 № 0600-0203-8/78818 представника заявників повідомлено, що виплата пенсії ОСОБА_3 припинена у зв`язку з його смертю. Також, у цьому листі ГУ ПФУ в Житомирській області зазначило, що на виконання рішення суду у справі № 240/3882/21 ОСОБА_3 проведено перерахунок пенсії. Нарахована доплата в сумі 219960,63 грн буде виплачена у разі зміни сторони виконавчого провадження у справі та визнання ОСОБА_2 і ОСОБА_1 стягувачами. 
Вказане стало підставою для звернення до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні.
ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд, враховуючи доводи та вимоги касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм права в межах доводів та вимог касаційної скарги, у відповідності до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого.
Згідно із частиною другою статті 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Юрисдикцію, повноваження адміністративних судів та порядок здійснення судочинства в адміністративних справах визначає КАС України, відповідно до частин другої та третьої статті 14 якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Колегія суддів констатує, що виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист.
Відповідно до статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Згідно з частиною першою статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина четверта статті 379 КАС України).
Відтак, процесуальним правонаступництвом є заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірних правовідносин, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки сторони або третьої особи.
Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).
Відповідно до частини першої статті 61 Закону № 2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Частинами другою та третьою статті 61 Закону №2262-ХІІ визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.
Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Зміст статті 61 Закону № 2262-ХІІ узгоджується з положеннями Цивільного кодексу України.
Так, згідно зі статтями 1218, 1219 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.
Статтею 1227 Цивільного кодексу України, в свою чергу, визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Отже, Закон № 2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. 
Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону № 2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Лише у разі відсутності у померлого пенсіонера з числа військовослужбовців (інших осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ) членів сім`ї, які належать до кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або членів сім`ї, які проживали разом із ним на день його смерті, або у випадку, коли вказані особи у межах визначених законом строку не звернулися за отриманням сум пенсії, які належали померлому пенсіонерові, правовідносини пов`язані з отриманням цих сум пенсії, що підлягали виплаті такому пенсіонерові за його життя, стають спадковими.
Колегія суддів звертає увагу, що вимоги зобов`язального характеру, заявлені позивачем у цій справі, нерозривно пов`язані з особою спадкодавця і не допускають правонаступництва, а тому заміна сторони у виконавчому провадженні, у цьому випадку, не є належним способом захисту прав заявника.
В свою чергу, відмова пенсійного органу у виплаті ОСОБА_1 та ОСОБА_2 таких сум може бути підставою для звернення останніх до суду із позовом за захистом своїх прав.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 01.05.2023 у справі № 520/926/21 та від 21.11.2023 у справі № 420/25799/21.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва, у зв`язку з чим суди попередніх інстанцій ухвалили правильне по суті рішення про відмову у задоволенні зави про заміну стягувача у виконавчому провадженні, однак з неправильних мотивів щодо підстав для такої відмови. 
Відповідно до частин 1 та 4 статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Враховуючи викладене, рішення судів попередніх інстанцій слід змінити в частині мотивів, а в решті залишити без змін.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.
Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 02.06.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2025 у справі № 240/3882/21 змінити в частині мотивів відмови у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
В іншій частині ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 02.06.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2025 у справі № 240/3882/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Л. В. Тацій
Судді: Н. В. Коваленко
А. І. Рибачук