ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/12309/25    Головуючий в І інстанції: Майдан С.І. 
Номер провадження: 22-ц/819/336/26    Доповідач: Майданік В.В. 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 лютого 2026 року        м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого судді Майданіка В.В.,
суддів: Воронцової Л.П.,
Склярської І.В., 
секретар Олійник К.О., 

учасники справи: 
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські Фінансові Операції"; 
відповідач – ОСОБА_1 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Лисенка Дмитра Вячеславовича, який діє від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції", на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 грудня 2025 року, ухвалене у складі судді Майдан С.І., дата складення повного рішення – не зазначено, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські Фінансові Операції" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позовної заяви, оскаржуваного судового рішення та апеляційної скарги

08 серпня 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив 
--- стягнути з відповідача заборгованість загальною сумою 291 525,12 грн, яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 29 900 грн, суми заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором – 166 692,62 грн, суми заборгованості за процентами, нарахованими ТОВ "Українські фінансові операції" – 94 932,5 грн.
Також просив стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Крім того, просив в порядку ч.ч.10, 11 ст.265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України за відповідною формулою, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з відповідача на користь позивача.

Позов обґрунтований наступним.
17.04.2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" (первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено Договір № 4564987 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого ТОВ "Лінеура Україна" зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором та погодили умови договору. 
За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: Відповідно до п.1.2. тип кредиту – кредит, сума кредиту складає 29 900 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 350 днів: з 17.04.2024 року по 02.04.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 25 днів. На пільговий строк 25 днів з позичальником погоджено умови пільгового кредитування (пониженої відсоткової ставки) на умовах 1,625 відсотків у день, проте позичальником не виконано зазначених у договорі умов і до нього, як результат, застосовано повну ставку кредитування у розмірі 2,5 % у день. 
Відповідно до зазначених вище умов Договору ТОВ "Лінеура Україна" свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало йому кредит в сумі 29 900,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану Банком АТ КБ "ПриватБанк", що підтверджується копією довідки платіжного провайдера – ТОВ "Пейтек Україна". 
Кредитний договір з Клієнтом (споживачем) укладається в електронній формі за допомогою ITC Товариства, доступ до якої забезпечується через Вебсайт або Мобільний застосунок "Credit7". З метою укладення Кредитного договору сторонами здійснюються визначені нижче дії: Клієнт на Вебсайті обирає бажані умови кредитування, у тому числі суму та строк Кредиту, вказує контактні дані (мобільний номер телефону), вказує електронну адресу (за наявності) і розпочинає Реєстрацію в ITC Товариства через Вебсайт або Мобільний застосунок "Credit7". При цьому, Клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Вебсайту/ ITC Товариства. Під час першого етапу Реєстрації в ITC Товариства Клієнту надаються для ознайомлення та прийняття гіперпосилання на Правила, Публічну пропозицію на укладення договору про встановлення ділових відносин та використання аналогів підписів (Публічна пропозиція), текст Згоди на обробку персональних даних та доступ до своє кредитної історії. Натискаючи відповідну клавішу, яка виражає згоду Клієнта продовжувати дії в ITC Товариства, Клієнт підтверджує що ознайомлений зі змістом Правил, Публічної пропозиції, приймає їх в повному обсязі та надає Згоду на обробку персональних даних та доступ до своє кредитної історії. У разі згоди з її умовами, Клієнт акцептує Публічну пропозицію шляхом накладання електронного підпису Одноразовим ідентифікатором. Приймаючи Публічну пропозицію, Клієнт підтверджує використання з боку Товариства електронного підпису уповноваженої особи, як аналога власноручного підпису уповноваженої особи, та використання з боку Клієнта електронного підпису Одноразовим ідентифікатором як аналога власноручного підпису Клієнта з метою підписання Кредитних договорів, Паспорту споживчого кредиту у випадках, передбачених Законом України "Про споживче кредитування", інших документів які адресуються Товариству через ITC Товариства та/або адресуються Клієнту у будь-який спосіб. Після проходження Клієнтом першого етапу реєстрації, Товариство здійснює верифікацію телефонного номеру шляхом направлення Клієнту вказаними засобами зв`язку (на номер мобільного телефону) коду, який Клієнту необхідно ввести в спеціальну форму. За результатами такого вводу формується Електронне повідомлення Товариству. У разі правильно вказаного коду Товариство створює обліковий запис Клієнта в ITC Товариства, та Клієнт здійснює перший ідентифікований вхід до Особистого кабінету, де продовжує Реєстрацію. При наступних входах Клієнта в ITC Товариства його ідентифікація в ITC Товариства здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Після входу до Особистого кабінету Клієнт продовжує Реєстрацію в ITC, заповнюючи необхідні поля електронної анкети та надає згоду (доступ) на отримання від третіх осіб персональних (ідентифікаційних) даних (зокрема, але не виключно, від системи BankID, Державного підприємства "ДІЯ", суб`єктів первинного фінансового моніторингу в межах інструменту покладання, бюро кредитних історій тощо), додаючи необхідні файли, здійснюючи фотофіксацію себе та себе з документами у випадку необхідності. У процесі Реєстрації в ITC Товариства, Клієнт (споживач): - надає інформацію та верифікує електронні платіжні засоби (платіжні картки) для перерахування коштів та здійснення погашення кредитної заборгованості. Після завершення Реєстрації Клієнт ще раз підтверджує бажані умови отримання кредиту (у тому числі суму та строк) та надсилає Заявку на розгляд Товариству. Товариство повідомляє Клієнта про прийняття Заявки шляхом відповідного інформаційного повідомлення у Особистому кабінеті. У разі прийняття позитивного рішення Товариство ознайомлює Клієнта з Паспортом споживчого кредиту та після підписання Клієнтом Паспорта споживчого кредиту одноразовим ідентифікатором робить Клієнту в Особистому кабінеті пропозицію укласти електронний договір (оферту) у формі Кредитного договору, що містить усі істотні умови та підписаний зі сторони Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства відтворені засобами копіювання. У випадку готовності Клієнта прийняти пропозицію (оферту) Клієнт натискає відповідну клавішу, що висловлює його згоду з умовами запропонованого договору, після чого Товариство надсилає Клієнту засобами зв`язку Одноразовий ідентифікатор у вигляді коду, що є електронним підписом Клієнта. У момент введення коду, зазначеного в пп.6.1.16 Правил, Клієнт направляє Товариству Електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), підписане електронним підписом Одноразовим ідентифікатором та підписує Кредитний договір. Кредитний договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, якщо інший момент набуття чинності не передбачено умовами Кредитного договору. На підписаний сторонами Кредитний договір уповноваженим працівником Товариства накладається кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника Товариства з кваліфікованою електронною позначкою часу. Оригінал Кредитного договору обов`язково має містити електронний підпис Клієнта та кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника Товариства із кваліфікованою електронною позначкою часу. Товариство відправляє Клієнту в Особистий кабінет та/або на електронну пошту, вказану Клієнтом, інформаційне повідомлення про підтвердження укладення Кредитного договору, в якому відображає інформацію, що вимагається відповідно до ст.11 Закону України "Про електронну комерцію", разом з яким направляє його примірник Кредитного договору у формі електронного документу, що є підтвердженням отримання Клієнтом свого примірника Кредитного договору. У випадку відправлення Кредитного договору в Особистий кабінет, Клієнт приймає та підтверджує, що дані Особистого кабінету є його контактними даними, які були ним зазначені під час укладення Кредитного договору та які дають можливість Клієнту переглядати укладений договір, завантажити на свій персональний комп`ютер або інший пристрій, створити копію на паперовому носії і таким чином отримати його у формі, що унеможливлює зміну його змісту. Треба зауважити про те, що без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладеним сторонами, отже цей правочин відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. 
Відповідно до п.4.1. Договору сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п.4.3. Договору. 
Всупереч умовам Договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після укладання Договору факторингу та переходу права вимоги до Позивача, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ "Українські Фінансові Операції", ані на рахунки первісного кредитора.
За даними поденного Розрахунку заборгованості за Договором № 4564987 від 17.04.2024 року у період з 17.04.2024 року по 25.11.2024 року включно Первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 166 692,62 грн. 
Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 25.11.2024 року ТОВ "Лінеура Україна" на підставі Договору факторингу № 25/11/2024 за плату відступило, а ТОВ "Українські Фінансові Операції" набуло право грошової вимоги до відповідача. До позивача, відповідно до укладеного Договору факторингу від 25.11.2024 року №25/11/2024 року, перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 4564987 від 17.04.2024 року у загальному розмірі 211 542,62 грн, з якої: заборгованість з тіла кредиту – 29 900 грн, заборгованості за процентами – 166 692,62 грн та заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам у розмірі 14 950 грн. 
Крім того, в межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ "Українські Фінансові операції" з дати факторингу 26.11.2024 року донараховано відсотки за 127 календарних днів: 29900 грн х 2,5 % = 747,5 грн х 127 календарних дні = 94 932,5 грн. 
Фактично таким чином, відповідач має заборгованість перед Позивачем за Договором № 4564987 від 17.04.2024 року загальною сумою 291 525,12 грн, яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 29 900 грн, суми заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором – 166 692,62 грн, суми заборгованості за процентами, нарахованими ТОВ "Українські фінансові операції" – 94 932,5 грн.
На підставі викладеного, позивач просив задовольнити позов.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.08.2025 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.12.2025 року ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 04 грудня 2025 року позов було задоволено частково. Із заявленої до стягнення суми заборгованості в 291 525,12 грн з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість за Договором № 4564987 від 17.04.2024 року у розмірі 59 800,00 грн, з яких 29 900,00 грн – сума заборгованості за основним боргом (сумою кредиту), 29 900,00 грн – заборгованість за процентами. Також з відповідача на користь позивача було стягнуто судовий збір, сплачений за подачу позову до суду, у розмірі 2 422,40 грн та понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 3 360,00 грн. В решті заявлених вимог було відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що 17.04.2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" (первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 4564987 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідно до вимог ст.12 Закону України "Про електронну комерцію", відповідно до умов якого ТОВ "Лінеура Україна" зобов`язалось надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором та погодили умови договору. Суд враховував, що сторони погодили наступні умови договору: тип кредиту 29 900,00 грн (п.1.2 договору); строк кредиту 350 днів ( п.1.3 договору) з 17.04.2024 року по 02.04.2025 року, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 25 днів. На пільговий строк 25 днів погоджено умови пільгового кредитування на умовах 1,625 % у день. Відповідно до п.1.4.1 Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2,5% в день та застосовується в межах строку кредитування ( п.1.3 Договору).
Також суд виходив з того, що ТОВ "Лінеура Україна" свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало йому кредит в сумі 29900,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану Банком АТ КБ "ПриватБанк", про що свідчить довідка платіжного провайдера ТОВ "Пейтек Україна" про успішне перерахування коштів.
Також суд виходив з того, що у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами у розмірі 166 692,62 грн, згідно розрахунку заборгованості у період з 17.04.2024 року по 25.11.2024 року включно.
Також суд виходив з того, що 25.11.2024 року ТОВ "Лінеура Україна" на підставі Договору факторингу № 25/11/2024 за плату відступило, а позивач ТОВ "Українські Фінансові Операції" набув право грошової вимоги до відповідача. До позивача, відповідно до вказаного Договору факторингу, перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 4564987 від 17.04.2024 року у загальному розмірі 211 542,62 грн, з якої: заборгованість з тіла кредиту – 29 900 грн, заборгованості за процентами – 166 692,62 грн та заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам у розмірі 14950 грн.
Також суд виходив з того, що позивачем в межах строку дії Договору, з дати факторингу 26.11.2024 року нараховано відсотки за 127 календарних днів в розмірі 94 932,50 грн (29 900 грн х 2,5% х 127 календарних дні), а тому загальна заборгованість відповідача за процентами, визначена позивачем, становить 261 625,12 грн (166 692,62 грн + 94 932,50 грн).
Також суд враховував, що вимоги щодо стягнення заборгованості за пенею та штрафами в розмірі 14 950,00 грн позивачем не заявлено.
Також суд, пославшись на Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011, Рішення Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013, постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, постанову Верховного Суду від 12 лютого 2025 року у справі № 679/1103/23, дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір процентів за кредитним договором підлягає зменшенню з 261 625,12 грн до 29 900,00 грн, що відповідатиме принципам розумності, справедливості та пропорційності. 
Також суд виходив з того, що вимога позивача про нарахування інфляційних втрат і 3% річних, відповідно до ст.625 ЦК України, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили до моменту виконання рішення, є необґрунтованою з огляду на воєнний стан в Україні, який триває до сих пір, та положення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Крім того, стягуючи витрати на правничу допомогу у розмірі 3 360,00 грн із заявлених 10 000 грн, відповідно до ст.ст.137, 141 ЦПК України, суд враховував, що необхідно відмовити в стягненні з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 640,00 грн з власної ініціативи, оскільки зазначені дії (зустріч адвоката та клієнта, надання адвокатом усної первинної консультації тощо) є складовими складання позовної заяви та за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окремі послуги. Крім того, суд виходив з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На вказане судове рішення адвокат Лисенко Дмитро Вячеславович, який діє від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції", подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині стягнутих процентів в сумі 29 900,00 грн та зменшення витрат позивача на професійну правничу допомогу – скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов в частині стягнення процентів за вказаним Договором задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість зі сплати процентів за договором в загальній сумі 124 085 грн. Також просить присудити до стягнення із ОСОБА_1 на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн за подання позовної заяви. В іншій частині вказане рішення залишити без змін. Здійснити розподіл судових витрат. При цьому він послався на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. 
Зокрема вказав, що суд першої інстанції, застосовуючи висновки Верховного Суду та Конституційного Суду України, не врахував критерій подібності, що виключає застосування таких висновків у межах даного спору.
Також зазначив, що суд не прийняв до уваги того, що з урахуванням змін до Закону України "Про споживче кредитування" (зокрема, п.17 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону), які набрали чинності з 24 грудня 2023 року, відсотки з 25 грудня 2023 року по 22 квітня 2024 року (120 днів перехідного періоду) мають нараховуватися в розмірі денної процентної ставки не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року по 20 серпня 2024 року (наступні 120 днів перехідного періоду) – в розмірі денної процентної ставки не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року по 02 квітня 2025 року – в розмірі денної процентної ставки не більше 1%. Однак, вказав, суд здійснив розрахунок процентів без урахування зазначених вище законодавчих вимог, на власний розсуд визначив розмір процентів. 
При цьому, враховуючи законодавчі обмеження щодо денної відсоткової ставки, розмір процентів склав би: 
--- за період із 17.04.2024 по 22.04.2024 – 2,5 %: 29 900 х 5 днів х 2,5 % = 3737,50 грн; 
--- за період із 23.04.2024 по 20.08.2024 – 1,5 %: 29 900 х 119 днів х 1,5 % = 53 371,50 грн; 
--- за період із 21.08.2024 по 02.04.2025 – 1 %: 29 900 х 224 дні х 1 % = 66 976 грн. 
А тому, зазначив, розмір процентів за Договором № 4564987 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17.04.2024 за період із 17.04.2024 р. по 02.04.2025 складає 124 085 грн (3737,50 + 53 371,50 + 66 976).
Також вказав, що суд залишив поза увагою висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду, зроблений у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19, про те, що у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань.
Крім того, щодо витрат на правничу допомогу адвоката зазначив, що суд не врахував того, що матеріали справи не містять клопотання відповідача про зменшення суми вказаних витрат, а тому суд не мав правових підстав для їх зменшення. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 06грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19.

Справу було призначено до апеляційного розгляду на 16.02.2026 року о 09:50 годині, однак учасники справи, які до суду не з`явилися й про причини неявки суд не повідомили, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаних осіб неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке. 

Фактичні обставини, встановлені судом 

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

17.04.2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" (первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено Договір № 4564987 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого ТОВ "Лінеура Україна" зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором та погодили умови договору. 

За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: відповідно до п.1.2. тип кредиту – кредит, сума кредиту складає 29 900 грн. 

Згідно із п.1.3 Договору строк кредиту 350 днів: з 17.04.2024 року по 02.04.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 25 днів. На пільговий строк 25 днів з позичальником погоджено умови пільгового кредитування (пониженої відсоткової ставки) на умовах 1,625 відсотків у день, проте позичальником не виконано зазначених у договорі умов і до нього, як результат, застосовано повну ставку кредитування у розмірі 2,5 % у день. 

Відповідно до зазначених вище умов Договору ТОВ "Лінеура Україна" свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало йому кредит в сумі 29 900,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану Банком АТ КБ "ПриватБанк", що підтверджується копією довідки платіжного провайдера – ТОВ "Пейтек Україна". 

Кредитний договір з Клієнтом (споживачем) було укладено в електронній формі за допомогою ITC Товариства, доступ до якої забезпечується через Вебсайт або Мобільний застосунок "Credit7". З метою укладення Кредитного договору сторонами здійснюються визначені нижче дії: Клієнт на Вебсайті обирає бажані умови кредитування, у тому числі суму та строк Кредиту, вказує контактні дані (мобільний номер телефону), вказує електронну адресу (за наявності) і розпочинає Реєстрацію в ITC Товариства через Вебсайт або Мобільний застосунок "Credit7". При цьому, Клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Вебсайту/ ITC Товариства. Під час першого етапу Реєстрації в ITC Товариства Клієнту надаються для ознайомлення та прийняття гіперпосилання на Правила, Публічну пропозицію на укладення договору про встановлення ділових відносин та використання аналогів підписів (Публічна пропозиція), текст Згоди на обробку персональних даних та доступ до своє кредитної історії. Натискаючи відповідну клавішу, яка виражає згоду Клієнта продовжувати дії в ITC Товариства, Клієнт підтверджує що ознайомлений зі змістом Правил, Публічної пропозиції, приймає їх в повному обсязі та надає Згоду на обробку персональних даних та доступ до своє кредитної історії. У разі згоди з її умовами, Клієнт акцептує Публічну пропозицію шляхом накладання електронного підпису Одноразовим ідентифікатором. Приймаючи Публічну пропозицію, Клієнт підтверджує використання з боку Товариства електронного підпису уповноваженої особи, як аналога власноручного підпису уповноваженої особи, та використання з боку Клієнта електронного підпису Одноразовим ідентифікатором як аналога власноручного підпису Клієнта з метою підписання Кредитних договорів, Паспорту споживчого кредиту у випадках, передбачених Законом України "Про споживче кредитування", інших документів які адресуються Товариству через ITC Товариства та/або адресуються Клієнту у будь-який спосіб. Після проходження Клієнтом першого етапу реєстрації, Товариство здійснює верифікацію телефонного номеру шляхом направлення Клієнту вказаними засобами зв`язку (на номер мобільного телефону) коду, який Клієнту необхідно ввести в спеціальну форму. За результатами такого вводу формується Електронне повідомлення Товариству. У разі правильно вказаного коду Товариство створює обліковий запис Клієнта в ITC Товариства, та Клієнт здійснює перший ідентифікований вхід до Особистого кабінету, де продовжує Реєстрацію. При наступних входах Клієнта в ITC Товариства його ідентифікація в ITC Товариства здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Після входу до Особистого кабінету Клієнт продовжує Реєстрацію в ITC, заповнюючи необхідні поля електронної анкети та надає згоду (доступ) на отримання від третіх осіб персональних (ідентифікаційних) даних (зокрема, але не виключно, від системи BankID, Державного підприємства "ДІЯ", суб`єктів первинного фінансового моніторингу в межах інструменту покладання, бюро кредитних історій тощо), додаючи необхідні файли, здійснюючи фотофіксацію себе та себе з документами у випадку необхідності. У процесі Реєстрації в ITC Товариства, Клієнт (споживач): - надає інформацію та верифікує електронні платіжні засоби (платіжні картки) для перерахування коштів та здійснення погашення кредитної заборгованості. Після завершення Реєстрації Клієнт ще раз підтверджує бажані умови отримання кредиту (у тому числі суму та строк) та надсилає Заявку на розгляд Товариству. Товариство повідомляє Клієнта про прийняття Заявки шляхом відповідного інформаційного повідомлення у Особистому кабінеті. У разі прийняття позитивного рішення Товариство ознайомлює Клієнта з Паспортом споживчого кредиту та після підписання Клієнтом Паспорта споживчого кредиту одноразовим ідентифікатором робить Клієнту в Особистому кабінеті пропозицію укласти електронний договір (оферту) у формі Кредитного договору, що містить усі істотні умови та підписаний зі сторони Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства відтворені засобами копіювання. У випадку готовності Клієнта прийняти пропозицію (оферту) Клієнт натискає відповідну клавішу, що висловлює його згоду з умовами запропонованого договору, після чого Товариство надсилає Клієнту засобами зв`язку Одноразовий ідентифікатор у вигляді коду, що є електронним підписом Клієнта. У момент введення коду, зазначеного в пп.6.1.16 Правил, Клієнт направляє Товариству Електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), підписане електронним підписом Одноразовим ідентифікатором та підписує Кредитний договір. Кредитний договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, якщо інший момент набуття чинності не передбачено умовами Кредитного договору. На підписаний сторонами Кредитний договір уповноваженим працівником Товариства накладається кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника Товариства з кваліфікованою електронною позначкою часу. Оригінал Кредитного договору обов`язково має містити електронний підпис Клієнта та кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника Товариства із кваліфікованою електронною позначкою часу. Товариство відправляє Клієнту в Особистий кабінет та/або на електронну пошту, вказану Клієнтом, інформаційне повідомлення про підтвердження укладення Кредитного договору, в якому відображає інформацію, що вимагається відповідно до ст.11 Закону України "Про електронну комерцію", разом з яким направляє його примірник Кредитного договору у формі електронного документу, що є підтвердженням отримання Клієнтом свого примірника Кредитного договору. У випадку відправлення Кредитного договору в Особистий кабінет, Клієнт приймає та підтверджує, що дані Особистого кабінету є його контактними даними, які були ним зазначені під час укладення Кредитного договору та які дають можливість Клієнту переглядати укладений договір, завантажити на свій персональний комп`ютер або інший пристрій, створити копію на паперовому носії і таким чином отримати його у формі, що унеможливлює зміну його змісту. Треба зауважити про те, що без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладеним сторонами, отже цей правочин відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. 

Відповідно до п.4.1. Договору сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п.4.3. Договору. 

За даними поденного Розрахунку заборгованості за Договором № 4564987 від 17.04.2024 року у період з 17.04.2024 року по 25.11.2024 року включно Первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 166 692,62 грн. 

25.11.2024 року ТОВ "Лінеура Україна" на підставі Договору факторингу № 25/11/2024 за плату відступило, а ТОВ "Українські Фінансові Операції" набуло право грошової вимоги до відповідача. 

До позивача, відповідно до укладеного Договору факторингу від 25.11.2024 року №25/11/2024 року, перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 4564987 від 17.04.2024 року у загальному розмірі 211 542,62 грн, з якої: заборгованість з тіла кредиту – 29 900 грн, заборгованість за процентами – 166 692,62 грн та заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам у розмірі 14 950 грн. 

Крім того, в межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ "Українські Фінансові операції" з дати факторингу 26.11.2024 року до 02.04.2025 року донараховано відсотки за 127 календарних днів в розмірі 94 932,50 грн (29 900 грн х 2,5% х 127 календарних дні).

Нормативно-правове обґрунтування та позиція суду апеляційної інстанції

Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України). 

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

За ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. 

Згідно з ч.1 ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з положеннями ст.1050 ЦК України:
--- якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу (частина 1);
--- якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина 2).
За змістом ст.10561 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.1049 ЦК України: позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом 30 днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч.1); позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина 3). 
За положеннями ст.1054 ЦК України:
--- за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1);
--- до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 2);
--- особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина 3).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). 

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з пунктами 1 і 2 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), правонаступництва.

За змістом ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За положеннями ст.516 ЦК України:
--- заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1);
--- якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (частина 2).

Відповідно до ст.517 ЦК України ("Докази прав нового кредитора у зобов`язанні"): 
--- первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина 1);
--- боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (частина 2). 

Згідно зі ст.518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора: або на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора; або на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором; або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, – на момент його виконання.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом пункту 22 частини першої статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач – це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. 

10 червня 2017 року набрав чинності Закону України "Про споживче кредитування", який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. 

Згідно зі ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" у редакції, чинній з 10 червня 2017 року, цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Згідно п.11 ч.1 ст.1 Закону України "Про споживче кредитування" споживчий кредит (кредит) – це грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. 

Отже, регулювання правовідносин кредитодавця зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України "Про захист прав споживачів". З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України "Про споживче кредитування", а у частині, що йому не суперечить, – також Закон України "Про захист прав споживачів". 

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України "Про споживче кредитування" максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Вказана норма була введена в дію на підставі Закон України від 22.11.2023 № 3498-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", який набрав чинності 24.12.2023 року. 

Відповідно до п.17 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів – 2,5%; протягом наступних 120 днів – 1,5%.

У цій справі кредитний договір був укладений 17.04.2024 року, тобто до внесення змін до Закону України "Про споживче кредитування". Строк дії договору – 350 днів ( п.1.3 договору), а саме з 17.04.2024 року по 02.04.2025 року. 

Відповідно, денна процентна ставка згідно з чинним на час укладення вказаного договору законодавством:
--- не могла перевищувати 2,5% в період із 17.04.2024 по 22.04.2024 (протягом встановлених законом 120 днів перехідного періоду, а саме з 24.12.2023 по 22.04.2024);
--- не могла перевищувати 1,5% в період із 23.04.2024 по 20.08.2024 (протягом наступних 120 днів перехідного періоду);
--- не могла перевищувати 1% в період із 21.08.2024 по 02.04.2025.

В цій справі, як вказувалось, і про це зазначено у позовній заяві, на пільговий строк 25 днів з позичальником погоджено умови пільгового кредитування (пониженої відсоткової ставки) на умовах 1,625 відсотків у день, проте позичальником не виконано зазначених у договорі умов і до нього, як результат, застосовано повну ставку кредитування у розмірі 2,5% у день.

Щодо укладення/неукладення кредитного договору та переходу права вимоги

У справі встановлено, і про це обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, що 17.04.2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" (первісний кредитор) та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 4564987 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідно до вимог ст.12 Закону України "Про електронну комерцію", відповідно до умов якого ТОВ "Лінеура Україна" зобов`язалось надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором та погодили умови договору. Сторони погодили наступні умови договору: тип кредиту 29 900,00 грн (п.1.2 договору); строк кредиту 350 днів ( п.1.3 договору) з 17.04.2024 року по 02.04.2025 року, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 25 днів. На пільговий строк 25 днів погоджено умови пільгового кредитування на умовах 1,625 % у день. Відповідно до п.1.4.1 Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2,5% в день та застосовується в межах строку кредитування ( п.1.3 Договору).

ТОВ "Лінеура Україна" свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало йому кредит в сумі 29900,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану Банком АТ КБ "ПриватБанк", про що свідчить довідка платіжного провайдера ТОВ "Пейтек Україна" про успішне перерахування коштів.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що 25.11.2024 року ТОВ "Лінеура Україна" на підставі Договору факторингу № 25/11/2024 за плату відступило, а позивач ТОВ "Українські Фінансові Операції" набув право грошової вимоги до відповідача. До позивача, відповідно до вказаного Договору факторингу, перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 4564987 від 17.04.2024 року у загальному розмірі 211 542,62 грн, з якої: заборгованість з тіла кредиту – 29 900 грн, заборгованості за процентами – 166 692,62 грн та заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам у розмірі 14950 грн.

Щодо заборгованості за кредитним договором

За даними поденного Розрахунку заборгованості за Договором № 4564987 від 17.04.2024 року у період з 17.04.2024 року по 25.11.2024 року включно Первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 166 692,62 грн. 

25.11.2024 року ТОВ "Лінеура Україна" на підставі Договору факторингу № 25/11/2024 за плату відступило, а ТОВ "Українські Фінансові Операції" набуло право грошової вимоги до відповідача. 

До позивача, відповідно до укладеного Договору факторингу від 25.11.2024 року №25/11/2024 року, перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 4564987 від 17.04.2024 року у загальному розмірі 211 542,62 грн, з якої: заборгованість з тіла кредиту – 29 900 грн, заборгованість за процентами – 166 692,62 грн та заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам у розмірі 14 950 грн. 

Крім того, в межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ "Українські Фінансові операції" з дати факторингу 26.11.2024 року до 02.04.2025 року донараховано відсотки за 127 календарних днів в розмірі 94 932,50 грн (29 900 грн х 2,5% х 127 календарних дні).

Отже, у справі встановлено, що відповідачем не повернуто ані первісному кредитору, ані позивачу, який набув право вимоги до відповідача, суму кредиту (тіло кредиту) в розмірі 29 000 грн.

А тому, як правильно вказав суд першої інстанції, вказана сума має бути стягнута з відповідача на користь позивача.

Що ж стосується вимоги про стягнення заборгованості за процентами, то суд апеляційної інстанції виходить з того, що, як вже вказувалось, денна процентна ставка згідно з чинним на час укладення вказаного договору законодавством (17.04.2024):
--- не могла перевищувати 2,5% в період із 17.04.2024 по 22.04.2024 (протягом встановлених законом 120 днів перехідного періоду, а саме з 24.12.2023 по 22.04.2024);
--- не могла перевищувати 1,5% в період із 23.04.2024 по 20.08.2024 (протягом наступних 120 днів перехідного періоду);
--- не могла перевищувати 1% в період із 21.08.2024 по 02.04.2025.

В цій справі, як вказувалось, і про це зазначено у позовній заяві, на пільговий строк 25 днів з позичальником погоджено умови пільгового кредитування (пониженої відсоткової ставки) на умовах 1,625 відсотків у день, проте позичальником не виконано зазначених у договорі умов і до нього, як результат, застосовано повну ставку кредитування у розмірі 2,5% у день.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що оскільки кредитний договір був укладений 17.04.2024р., тобто після внесення змін до Закону України "Про споживче кредитування", відповідно, денна процентна ставка у відповідності до чинного законодавства: в період із 23.04.2024 по 20.08.2024 (протягом наступних 120 днів перехідного періоду) не могла перевищувати 1,5%, проте була встановлена на рівні 2,5%; в період із 21.08.2024 по 02.04.2025 не могла перевищувати 1%, проте була встановлена на рівні 2,5%. Отже, з 23.04.2024 року встановлена в договорі процентна ставна суперечила вимогам закону, а тому вона не може бути прийнята судом з огляду на нікчемність такої умови договору. 

При цьому, апеляційний суд вважає, що максимальний розмір процентної ставки в зазначені періоди, як про це вказує скаржник (відповідно 1,5% в день в період із 23.04.2024 по 20.08.2024 та 1% в день в період із 21.08.2024 по 02.04.2025), в даному випадку застосувати неможливо, оскільки слід вважати, що проценти в договорі позики, починаючи з 23.04.2024 року, є неузгодженими між сторонами. 

А тому суд апеляційної інстанції вважає, що у даному випадку, за наявності відповідної вимоги, проценти могли б бути нараховані на рівні облікової ставки НБУ за відповідний період: з 23.04.2024 року по 25.04.2024 року – 14,5 %; з 26.04.2024 року по 13.06.2024 року – 13,5 %; з 14.06.2024 року по 12.12.2024 року – 13,0 %, з 13.12.2024 по 23.01.2025 року – 13,5%; з 24.01.2025 року по 06.03.2025 року – 14,5%; з 07.03.2025 року по 02.04.2025 року – 15,5%. 

У цій справі за розрахунком суду першої інстанції проценти стягнуто в розмірі 29 900,00 грн.

Однак, при обрахуванні процентів в період із 17.04.2024 по 22.04.2024 в розмірі 2,5% на день, а також при обрахуванні процентів на рівні облікової ставки НБУ за відповідний період: 
--- з 23.04.2024 року по 25.04.2024 року – 14,5 % (тобто протягом 3 днів – 14,5 % річних); 
--- з 26.04.2024 року по 13.06.2024 року – 13,5 % (тобто протягом 49 днів – 13,5 % річних); 
--- з 14.06.2024 року по 12.12.2024 року – 13,0 % (тобто протягом 182 днів – 13,0 % річних); 
--- з 13.12.2024 року по 23.01.2025 року – 13,5% (тобто протягом 42 днів – 13,5% річних); 
--- з 24.01.2025 року по 06.03.2025 року – 14,5% (тобто протягом 42 днів – 14,5%); 
--- з 07.03.2025 року по 02.04.2025 року – 15,5% (тобто протягом 27 днів – 15,5% річних), виходячи із заборгованості за тілом кредиту в 29900грн, розмір процентів становить відповідно:
--- 29900грн х 2,5% х 5 днів = 3737,50грн;
--- 29900грн х 14,5% х 3/365 = 35,63грн;
--- 29900грн х 13,5% х 49/365 = 541,88грн;
--- 29900грн х 13% х 182/365 = 1938,17грн;
--- 29900грн х 13,5% х 42/365 = 464,47грн;
--- 29900грн х 14,5% х 42/365 = 498,87грн;
--- 29900грн х 15,5% х 27/365 = 342,82грн.

Відтак, сукупно загальний розмір процентів у такому випадку становить 7 559,34 грн (3737,50грн + 35,63 грн + 541,88 грн + 1938,17 грн + 464,47 грн + 498,87 грн + 342,82 грн). 

Тобто, такий розмір процентів є значно менший, ніж той, що стягнутий за рішенням суду першої інстанції.

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (п.5 ч.3 ст.2 ЦПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.2 ст.12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.367 ЦПК України).

Диспозитивність – один з основних принципів судочинства, на підставі якого особа (зокрема, позивач чи відповідач), самостійно вирішує, чи оскаржувати рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та в яких межах. 
Суд апеляційної інстанції враховує, що принцип заборони повороту до гіршого (non reformatio in peius) відомий ще з часів римського права та існував у зв`язку із іншим правилом – tantum devolutum quantum appellatum (скільки скарги, стільки і рішення). Правило заборони повороту означає недопустимість погіршення становища сторони, яка оскаржує судове рішення. Тобто, особа, яка оскаржує судове рішення, не може потрапити в гірше становище, порівняно із тим, що така особа досягнула в попередній інстанції в результаті своєї ж скарги. Такий висновок зроблено Верховним Судом у постановах від 24 травня 2023 року у справі № 179/363/21, від 21 червня 2023 року у справі № 757/42885/19-ц, від 23.11.2023 року у справі № 466/725/20.

Таким чином, враховуючи принцип диспозитивності та принцип заборони повороту до гіршого, те, що стороною відповідача рішення суду не оскаржується, апеляційний суд вважає за необхідне погодитися з висновком суду першої інстанції щодо стягнутого розміру процентів за кредитним договором в 29 900,00 грн.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, не підтверджені належними доказами та висновків суду не спростовують. 
Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на здійснення судом розрахунку процентів на власний розсуд та без урахування законодавчих вимог, а саме, що з урахуванням змін до Закону України "Про споживче кредитування" (зокрема, п.17 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону), які набрали чинності з 24 грудня 2023 року, відсотки з 25 грудня 2023 року по 22 квітня 2024 року (120 днів перехідного періоду) мають нараховуватися в розмірі денної процентної ставки не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року по 20 серпня 2024 року (наступні 120 днів перехідного періоду) – в розмірі денної процентної ставки не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року по 02 квітня 2025 року – в розмірі денної процентної ставки не більше 1%. 
При цьому апеляційний суд виходить з того, що, як було зазначено, кредитний договір був укладений 17.04.2024 року, тобто після внесення змін до Закону України "Про споживче кредитування", відповідно, денна процентна ставка у відповідності до чинного законодавства: не могла перевищувати 1,5% в період із 23.04.2024 по 20.08.2024 (протягом наступних 120 днів перехідного періоду); не могла перевищувати 1% в період із 21.08.2024 по 02.04.2025. А в укладеному кредитному договорі процентна ставка становить 2,5% в день. А тому максимальні розміри процентної ставки (в 1,5% в день та в 1% в день у відповідні вказану періоди) в даному випадку застосувати неможливо, оскільки проценти в договорі позики вважаються неузгодженими між сторонами. 
Крім того, як такі, що не впливають на правильність прийнятого судом рішення та не містять в собі підстав для його скасування, підлягають відхиленню й інші доводи скарги.

Висновки суду апеляційної інстанції

Оскільки суд першої інстанції прийняв рішення та додаткове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України це є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а вказані судові рішення – без змін.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Лисенка Дмитра Вячеславовича, який діє від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції", залишити без задоволення.

Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 грудня 2025 року залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повної постанови – 16 лютого 2026 року.

Головуючий    _ _ _ _ _ _ _ _ _ _     В.В. Майданік

Судді:     _ _ _ _ _ _ _ _ _ _  Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _  І.В. Склярська