ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2264/26 Справа № 204/3801/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чудопалова С. В. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Свистунової О.В.,
суддів: Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.,
за участю секретаря – Піменової М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро
апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра»
на рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 10 вересня 2025 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра», третя особа, яка не заявляла самостійних вимог щодо предмету спору – ОСОБА_3 , про стягнення страхового відшкодування, –

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2022 року  ОСОБА_1 та ОСОБА_2  звернулися до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» (далі – ПрАТ «СК «Саламандра»), третя особа, яка не заявляла самостійних вимог щодо предмету спору – ОСОБА_3 , про стягнення страхового відшкодування.

Позовні вимоги позивачі обґрунтовували тим, що 21 жовтня 2019 року між ОСОБА_1 , який діяв в інтересах ОСОБА_2 (вигододабувач за договором) та ПрАТ «СК «Саламандра» було укладено договір КАСКО добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № 1412.0003799, відповідно до умов якого застрахованим майном є автомобіль марки «Lexus» GX 470, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

07 квітня 2020 року о 19:00 год. в смт Слобожанське Дніпровського району на аеродромі «Кам`янка» відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі належного позивачу застрахованого транспортного засобу марки «Lexus» GX 470, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2020 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

09 квітня 2020 року ОСОБА_2 було повідомлено страхувальника про настання зазначеної події, що має ознаки страхової. Однак, ПрАТ «СК «Саламандра» було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі пункту 5.5 договору КАСКО № 1412.0003799 від 21 жовтня 2019 року, а саме через те, що подія сталася в результаті використання транспортного засобу в «екстремальних умовах», а саме виконання екстремальних маневрів під час руху по бездоріжжю, тому вказана подіє не є страховим випадком, а надана позивачами інформація про обставини настання дорожньо-транспортної пригоди є неправдивою.

Позивачі вважали, що відмова у виплаті страхового відшкодування є неправомірною, через те, що договором КАСКО № 1412.0003799 від 21 жовтня 2019 року та чинним законодавством не визначено ознак екстремального керування.

Договором добровільного страхування наземного транспорту КАСКО № 1412.0003799 від 21 жовтня 2019 року встановлено страхову суму в розмірі 590 887,00 грн., франшиза – 0,00 грн.

З метою встановлення розміру шкоди, завданої ОСОБА_2 , як власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП, експертом ОСОБА_4 було проведено експертне авто-товарознавче дослідження № 065/20 від 30 червня 2020 року, згідно висновку якого вартість відновлюваного ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля марки «Lexus «GX 470, державний номерний знак НОМЕР_1 , тобто його відновлення є економічно недоцільним. Крім того вказано, що розмір завданої шкоди становить 697 540,00 грн.

Крім того, позивачі зазначали, що у зв`язку з порушенням виконання грошового зобов`язання у встановлений договором строк, відповідач повинен на підставі статті 625 ЦК України сплатити на їх користь за період з 19 травня 2020 року по 10 січня 2022 року інфляційні витрати в розмірі 77 448,17 грн. та 3 % річних в розмірі 28 440,90 грн.

Ураховуючи викладене, позивачі просили суд стягнути з відповідача на їх користь суму страхового відшкодування за договором страхування № 1412.0003799 від 21 жовтня 2019 року в розмірі 575 395,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 77 448,18 грн. та 3 % річних в розмірі 28 440,90 грн.

Рішенням Чечелівського районного суду міста Дніпра від 10 вересня 2025 року позовні вимоги  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Саламандра» на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування за договором страхування № 1412.0003799 від 21 жовтня 2019 року в розмірі 575 395,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 77 448,18 грн., 3 % річних в розмірі 28 440,90 грн., а всього – 681 284,07 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У поданій 18 листопада 2025 року апеляційній скарзі ПрАТ «СК «Саламандра», посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтовувалась тим, що подія, яка відбулася 07 квітня 2020 року взагалі не є страховим випадком на підставі пункту 5.5 договору КАСКО № 1412.0003799 від 21 жовтня 2019 року, оскільки транспортний засіб використовувався для екстремальної їзди, що прямо виключено зі страхового покриття. Суд першої інстанції залишив поза увагою наявні в матеріалах справи докази, які підтверджують використання транспортного засобу в екстремальних умовах, що виключено пунктом 5.5 договору, зокрема: рапорт аварійного комісара Артем`єва Р.О. № 0026403; висновок експертного дослідження № 35/20 від 21 квітня 2020 року; матеріали відеозйомки місця події за допомогою квадрокоптера; фотофіксація слідів коліс, які чітко вказують на рух автомобіля у стані заносу по дуговій траєкторії, що є характерною ознакою виконання екстремальних маневрів. Тому відповідач вважав, що суд першої інстанції не здійснив належного дослідження та правової оцінки доказів, наданих відповідачем, які спростовують факт настання страхового випадку та підтверджують підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування відповідно до пункту 5.5 договору КАСКО.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідками про отримання документів в Електронному суді.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 станом на момент укладення договору (КАСКО) № 1412.0003799 від 21 жовтня 2019 року та настання дорожньо-транспортної пригоди, на праві власності належав транспортний засіб марки «Lexus» GX 470, державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 10 жовтня 2019 року (т.1 а.с.11).

21 жовтня 2019 року між ОСОБА_1 , який діяв в інтересах ОСОБА_2 (вигодонабувач за договором) та ПрАТ «СК «Саламандра» укладено договір КАСКО № 1412.0003799 добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного), щодо транспортного засобу марки «Lexus» GX 470, державний номерний знак НОМЕР_1 , предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать діючому законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом. Період дії страхового покриття діє з 22 жовтня 2019 року по 21 жовтня 2020 року (т.1 а.с. 232-234).

Розділом 1 укладеного договору визначено наступні страхові ризики: пошкодження авто (внаслідок ДТП, нападу тварин, пожежі, удару блискавки, вибуху авто, падіння або потрапляння в авто будь-яких предметів, протиправних дій третіх осіб, дій стихійних явищ, незаконне заволодіння транспортним засобом); викрадення авто (незаконне заволодіння транспортних засобів) (т.1 а.с. 232-234).

Згідно розділу 1 вказаного договору була визначена страхова сума в розмірі 590 887,00 грн., франшиза – 0 % за випадки пошкодження авто (т.1 а.с. 232-234).

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2020 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме, в порушення пункту 12.1 ПДР України, керуючи автомобілем марки «Lexus», державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість, не впоравшись з керуванням внаслідок чого допустив перекидання автомобіля. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження (т.1 а.с.38).

Пунктом 7.1 договору КАСКО від 21 жовтня 2019 року передбачено, що клієнт має право на отримання страхового відшкодування в разі настання страхового випадку в порядку та з дотриманням умов цього договору. В свою чергу, пункт 7.4 договору зобов`язує компанію виплатити страхове відшкодування в разі настання страхового випадку в порядку та на умовах визначених цим договором (т.1 а.с.234).

Подія є страховим випадком, якщо вона сталась протягом оплаченого періоду страхування, підпадає під страхове покриття та не є виключенням із страхових випадків. (пункту 4.2 договору) (т.1 а.с.233).

Пунктом 5.5 договору передбачено, що не є страховим випадком та страхове відшкодування не виплачується у разі використання авто в навчальній їзді, в екстремальних заходах (вуличних гонках, спортивних змаганнях, катанні на льоду тощо) (т.1 а.с.233).

09 квітня 2020 року ОСОБА_2 було подано до ПрАТ «СК «Саламандра» повідомлення про подію, яка має ознаки страхового випадку, яке було зареєстроване за № 10099 (т.1 а.с.33).

ОСОБА_1 10 квітня 2020 року надійшов інформаційний лист № 6894 від адвоката Терзі О.С., який діє в інтересах ПрАТ «СК «Саламандра», з вимогою надати письмові пояснення по суті події, що мала місце 07 квітня 2020 року (т.1 а.с. 35).

16 квітня 2020 року представником позивачів було подано до ПрАТ «СК «Саламандра» лист, який зареєстрований за № 10228, із письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 10 квітня 2020 року та лист, який зареєстрований за № 10229, із письмовими поясненнями водія ОСОБА_3 та поясненнями ОСОБА_2 від 13 квітня 2020 року (т.1 а.с.36,37).

Відповідно до пункту 7.3 договору КАСКО № 1412.0003799 від 21 жовтня 2019 року страховик має право на розслідування обставин страхового випадку (т.1 а.с.234).

Із наданих документів до матеріалів справи вбачається, що в період з 13 квітня 2020 року по 06 травня 2020 року аварійний комісар ОСОБА_5 здійснив огляд місця події, фотографування місця події технічними засобами, відеозйомку місця події за допомогою квадрокоптера з висоти, відібрав пояснення у водія ОСОБА_3 та здійснив інші дії, необхідні для розслідування обставин події, що має ознаки страхового випадку.

В результаті проведеного огляду аварійний комісар ОСОБА_5 склав рапорт № 0026403 та виклав у рапорті ряд висновків, які свідчили про надання водієм ОСОБА_6 завідомо неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку та використання транспортного засобу для екстремальної їзди (т.2 а.с.73).

Відповідач звернувся до судового експерта із заявою про проведення експертного інженерно-технічного дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди та механізму утворення пошкоджень на автомобілі марки «Lexus» GX 470, державний номерний знак НОМЕР_1 (т.2 а.с. 87-98).

З висновку експертного дослідження № 35/20 від 21 квітня 2020 року вбачається, що пояснення водія автомобіля марки «Lexus» GX 470, державний номерний знак НОМЕР_1 , щодо обставин настання ДТП, а саме, щодо причини перекидання автомобіля з технічної точки зору неспроможні та не відповідають дійсності. Автомобіль перед перекиданням рухався по дуговій траєкторії у стані заносу, а сліди коліс на місці ДТП, які передують місцю перекидання автомобіля марки «Lexus» GX 470, державний номерний знак НОМЕР_1 , утворені по дуговій траєкторії, в процесі заносу незаблокованих коліс при русі автомобіля у лівому повороті (т.2 а.с. 87-98).

В свою чергу, ОСОБА_2 15 червня 2020 року звернувся із заявою про проведення експертного авто-товарознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку до судового експерта Цаберябого В.М., що діє на підставі свідоцтва № 571 від 26 жовтня 2001 року (т.1 а.с.41).

Згідно висновку експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля № 065/20 від 30 червня 2020 року встановлено, що вартість відновлюваного ремонту (Свр = 820133,86 грн.) перевищує ринкову вартість автомобіля на момент пошкодження (С = 697 540,00 грн.), вартість матеріального збитку згідно [1, п. 8.2.] визначається такою, що дорівнює ринковій вартості автомобіля на момент пошкодження, оскільки відновлювати автомобіль економічно недоцільно. Крім того, зазначено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Lexus» GX 470, реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 697 540,00 грн.

Пунктом 6.3 договору встановлено, що в разі коли за випадком пошкодження авто вартість відновлюваних робіт перевищує 75 % ринкової вартості авто, останнє вважається знищеним (тотальний збиток) страхове відшкодування визначається компанією виходячи з ринкової вартості авто, за вирахуванням вартості залишків авто (т.1 а.с.234).

Відповідно до пункту 6.10 договору страхове відшкодування за страховим випадком не може перевищувати розміру страхової суми, визначеної Розділом 1 договору (т.1 а.с.234).

19 серпня 2020 року між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_7 було укладено договір комісії № 1069, згідно умов якого комісіонер взяв на себе зобов`язання за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені один/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу: модель – Lexus GX 470; 2008 року випуску, колір – чорний; VIN, № кузова (шасі, рами) – НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований за власником транспортного засобу 10 жовтня 2019 року, за ціною, не нижче узгодженої сторонами (т.1 а.с.76).

Після чого, 19 серпня 2020 року ФОП ОСОБА_7 передав у власність ОСОБА_8 транспортний засіб: модель – Lexus GX 470; 2008 року випуску, колір – чорний; VIN, № кузова (шасі, рами) – НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований за власником транспортного засобу 10 жовтня 2019 року, за 122 145,00 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу № 1069 (т.1 а.с.78).

Ухвалою суду від 22 серпня 2023 року у справі за клопотанням позивачів призначено судову автотехнічну експертизу.

Із висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/104/-23/36769-ІТ від 28 листопада 2023 року вбачається, що вирішення поставленого судом питання, в наведеній ним редакції виходить за межі компетенції експерта автотехніка. Однак, із дослідницької частини зазначеного висновку вбачається, що судовий експерт зазначив про те, що Правила дорожнього руху України та інші нормативні акти, якими керується в своїй діяльності судовий експерт, не регулюють визначення поняття «екстремальне водіння» та екстремальне маневрування». В даному випадку, з технічної точки зору, ОСОБА_3 вибрав швидкість автомобіля марки «Lexus» GX 470, при якій він втратив контроль над його керуванням, що привело до його перекидання. Наведене дає привід прийти до висновку, що в даному випадку, дії водія ОСОБА_3 , з технічної точки зору, не відповідали вимогам пункту 12.1 Правил дорожнього руху, які знаходяться в причинному зв`язку з даною пригодою (т.2 а.с.187-188).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами доведено належними та допустимими доказами факт настання страхового випадку, натомість відповідач безпідставно не здійснив виплату страхового відшкодування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній кормі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 979 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом ч. 1 статті 6 Закону України «Про страхування» від 07 березня 1996 року № 85/96-ВР (тут і далі чинного на момент виникнення спірних правовідносин) добровільне страхування – це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок – подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 21 Закону України «Про страхування» визначено, що страхувальник зобов`язаний: 1) своєчасно вносити страхові платежі; 2) при укладанні договору страхування надати інформацію страховикові про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-яку зміну страхового ризику; 3) при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші чинні договори страхування щодо цього предмета договору; 4) вживати заходів щодо запобігання та зменшення збитків, завданих внаслідок настання страхового випадку; 5) повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування. Умовами договору страхування можуть бути передбачені також інші обов`язки страхувальника.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком.

Частиною першою статті 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування це письмова угода між страхувальником та страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування, на користь якої укладеного договір страхування (подати допомогу, виконати послуги тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Договір страхування повинен містити, зокрема, права та обов`язки сторін і відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору; інші умови за згодою сторін.

Істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства (стаття 982 ЦК України).

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 21 Закону України «Про страхування» страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування.

Статтею 26 Закону України «Про страхування» визначені підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, якими є: - навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; - вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного кримінального правопорушення, що призвів до страхового випадку; - подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; - отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; - несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; - інші випадки, передбачені законом.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою відповідач, як на підставу своїх доводів та заперечень, посилався на те, що пунктом 5.5 договору КАСКО № 1412.0003799 від 21 жовтня 2019 року передбачено, що не є страховим випадком та страхове відшкодування не виплачується у разі використання авто в навчальній їзді, в екстремальних заходах (вуличних гонках, спортивних змаганнях, катанні на льоду тощо).

Разом з тим, ані зазначений пункт договору, ані будь-які інші його пункти не містять розширених критеріїв визначення «екстремальних заходів». Чинне законодавство та підзаконні нормативно-правові акти, в тому числі Правила дорожнього руху України, також не містять визначення «екстремальних заходів», «екстремального водіння», «екстремальних умов», «екстремальних маневрів» тощо.

Відмовляючи у виплаті страхового відшкодування відповідач зазначив, що з інформації та матеріалів зібраних страховою компанією вбачається, що подія сталася в результаті використання транспортного засобу в екстремальних умовах, а саме виконання екстремальних маневрів під час руху по бездоріжжю.

Посилаючись на такі обставини, страховик не надав будь-яких документальних підтверджень цьому, не послався на наявність в матеріалах страхової справи конкретних доказів, що могли б доводити використання авто в навчальній їзді, в екстремальних заходах (вуличних гонках, спортивних змаганнях, катанні на льоду тощо).

До того ж, укладеним між сторонами 21 жовтня 2019 року договором добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) № 1412.0003799 прямо не передбачено визначення терміну «екстремальних заходів», окрім зазначення, що сюди входять вуличні гонки, спортивні змагання та катання на льоду.

Крім того, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 та наявні в ній матеріали не містять жодних відомостей з приводу того, що автомобіль марки «Lexus» GX 470, реєстраційний номер НОМЕР_4 , було пошкоджено внаслідок використання в екстремальних заходах чи виконання екстремальних маневрів.

Ухвалою суду від 22 серпня 2023 року було призначено у даній справі судову автомеханічну експертизу. Відповідаючи на поставлене на вирішення судової експертизи питання, судовий експерт Шевченко С.Ф. дійшов висновку, що вирішення поставленого судом питання, в наведеній ним редакції, виходить за межі компетенції експерта автотехніка. При цьому із дослідницької частини зазначеного висновку вбачається, що судовий експерт зазначив про те, що Правила дорожнього руху України та інші нормативні акти, якими керується в своїй діяльності судовий експерт, не регулюють визначення поняття «екстремальне водіння» та екстремальне маневрування».

Наданий відповідачем висновок експертного дослідження № 35/20 від 21 квітня 2020 року не може бути прийнятий до уваги, оскільки може доводити лише технічну неспроможність пояснень водія ОСОБА_3 , проте не доводить наявність ознак «екстремального водіння» та «екстремального маневрування». При цьому будь-які доводи щодо неспроможності пояснень водія ОСОБА_3 не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки, вони не узгоджуються із судовим рішенням щодо його винуватості (т.1 а.с.185-188).

Встановивши, що відповідачем безпідставно було відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ПрАТ «СК «Саламандра» зобов`язане здійснити виплату страхового відшкодування за договором КАСКО добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № 1412.0003799 від 21 жовтня 2019 року, в розмірі, визначеному пунктом 6.3 вказаного договору, в примусовому порядку.

Натомість відповідачем не доведено належними та допустимими доказами використання транспортного засобу в екстремальних умовах і вказана обставина встановлена законом або договором.

Страхова компанія зобов`язана довести, що екстремальні умови були прямою причиною страхового випадку, а не просто супутніми обставинами.

Страховик має обґрунтувати відмову у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на конкретні винятки з договору, а не лише на наявність екстремальних умов.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У частинах першій, шостій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 9 Закону України «Про страхування» страхова сума – грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата – грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідач не надав доказів про неправильність проведення розрахунку оцінювачем, не оспорював та не спростовував правильність проведення оцінки транспортного засобу.

Отже, висновок експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля № 065/20 від 30 червня 2020 року є належним, допустимим та достовірним доказом в підтвердження розміру завданої шкоди.

Враховуючи наведені обставини, з дотриманням пункту 6.3 договору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування за договором КАСКО добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № 1412.0003799 від 21 жовтня 2019 року в розмірі 575 395,00 грн.

А тому доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Згідно статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ніщо не вказує на те, що судом не дотримано принципу рівності що витікає із змісту частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Водночас, заявником апеляційної скарги не підтверджено жодних порушень норм процесуального права, через які він не зміг повною мірою реалізувати свої процесуальні права чи які би призвели до ухвалення незаконного рішення, оскільки судом першої інстанції створені умови для того, щоб відповідач надав пояснення та докази щодо обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ПрАТ «СК «Саламандра» підлягає залишенню без задоволення, а рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 10 вересня 2025 року – без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, –

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» – залишити без задоволення.
Рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 10 вересня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 01 квітня 2026 року.
Повний текст судового рішення складено 07 квітня 2026 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: І.Ю. Ткаченко

М.М. Пищида