ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4235/26 Справа № 214/1096/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Євтушенко О. І. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2026 року м. Кривий Ріг 
справа № 214/1096/22
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Остапенко В.О.,
суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.
сторони:
позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль»
відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Кривому Розі, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2025 року, яке ухвалено суддею Євтушенком О. І. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, та повне судове рішення складено 22 грудня 2025 року, 

УСТАНОВИВ:

В лютому 2022 року АТ «Криворізька теплоцентраль» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що АТ «Криворізька теплоцентраль» за специфікою своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке зобов`язане здійснювати оплату за отримані послуги відповідно до встановлених тарифів. 
На виконання своїх зобов`язань АТ «Криворізька теплоцентраль» надавало послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , де споживачем послуг є ОСОБА_3 . 
Хоча договір про надання послуг з централізованого опалення за вказаною адресою між АТ «Криворізька теплоцентраль» та споживачами укладено не було, послуги фактично надавались, остання цими послугами користувалася, а тому зобов`язана їх оплатити. 
Крім того, АТ «Криворізька теплоцентраль» як виконавцем послуг 01 жовтня 2021 року на своєму офіційному веб-сайті: https://tec.dp.ua розміщено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (типовий індивідуальний договір), який є публічним договором приєднання. 
Протягом 30 днів з дня опублікування типового індивідуального договору, на адресу позивача від ОСОБА_3 не надходило жодних документів, які б підтверджували наявність рішення власників багатоквартирного будинку про обрання моделі договірних відносин. 
Таким чином, з 01 листопада 2021 року між позивачем та ОСОБА_3 , як споживачем послуги з постачання теплової енергії, фактично укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. 
Свої зобов`язання з надання послуг з постачання теплової енергії АТ «Криворізька теплоцентраль» протягом періоду з 01 жовтня 2015 року до 31 жовтня 2021 року сумлінно виконувало, однак, у зв`язку з неналежним виконанням споживачем своїх зобов`язань, за вказаний період утворилась заборгованість у розмірі 48 446 грн 37 коп, на яку позивачем нараховані збитки в порядку ст.625 ЦК України, а саме, інфляційні втрати - 9 949 грн 66 коп, 3% річних - 4 284 грн 87 коп.
На підставі наведеного вище позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01 жовтня 2015 року до 31 жовтня 2021 року у розмірі основного боргу - 48 446 грн 37 коп, інфляційні втрати - 9 949 грн 66 коп, 3% річних - 4 284 грн 87 коп, а всього 62 680 грн 91 коп, а також судовий збір у розмірі 2 270 грн.
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2023 року, ухваленим при заочному розгляді цивільної справи № 214/1096/22 (головуючий – суддя Прасолов В.М.), позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті за надану послугу з централізованого опалення, інфляційних втрат, 3% річних задоволено повністю.
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 вересня 2025 року заочне рішення суду від 17 квітня 2023 року скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2025 року, за клопотанням представника позивача, до участі у справі, як співвідповідача, залучено ОСОБА_2 .
Уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд стягнути заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01 жовтня 2015 року до 31 жовтня 2021 року в солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2025 року задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 за період з 02 квітня 2017 року до 17 червня 2020 року у загальному розмірі 32 054 грн 33 коп, з яких: основного боргу - 25 897 грн 07 коп, інфляційні втрати - 3 911 грн 80 коп, 3% річних - 2 245 грн 46 коп.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 за період з 18 червня 2020 року до 31 жовтня 2021 року у загальному розмірі 11 425 грн 58 коп, з яких: основного боргу - 10 829 грн 87 коп, інфляційні втрати - 376 грн 44 коп, 3% річних - 219 грн 27 коп. 
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» 582 грн 89 коп в рахунок відшкодування судового збору пропорційно частині задоволених вимог.
Компенсувано АТ «Криворізька теплоцентраль» 992 грн 49 коп судового збору за рахунок коштів Державного бюджету України пропорційно частині задоволених вимог, пред`явлених до ОСОБА_2 . 
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог позивача до нього та ухвалити в цій частині нове рішення по справі про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, оскільки апелянта неправомірно залучено до участі у справі в якості співвідповідача після спливу строку, передбаченого ч.3 ст. 51 ЦПК України. Оскільки ухвала про залучення співвідповідача у справі оскарженню не підлягає, апелянт оскаржуючи рішення, посилається на її незаконність. 
Апелянт вважає, що суд першої інстанції мав відхилити клопотання позивача про залучення співвідповідача через пропуск процесуального строку, тому, як наслідок, оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 є таким, що ухвалено з порушенням норм процесуального права.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу - залишити без задоволення. 
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Як установлено судом та убачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 55 кв.м., житловою площею 39,7 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу ВКР№ 217074 від 01 серпня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Рукавіциною Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 5483. За актуальними даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (відповідь № 1931849 від 24 жовтня 2025 року) зміна власника житлового приміщення не відбувалась; право власності зареєстроване за ОСОБА_2 . 
Відповідач ОСОБА_4 (попередні прізвища – ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,) за даними реєстру Криворізької міської територіальної громади, з 18 грудня 2008 року до 18 червня 2020 року мала зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Із 28 березня 2024 року ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , що слідує з інформації з Єдиного державного демографічного реєстру. 
Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначив, що відповідачі вчасно оплату за надані послуги не здійснювали, внаслідок чого за період з з 01 жовтня 2015 року до 31 жовтня 2021 року утворилась заборгованість, на яку позивачем нараховано збитки в порядку ст. 625 ЦК України.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль», суд першої інстанції виходив з їх доведеності. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до положень статті 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст. 67, 68, 162 Житлового Кодексу України зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до ст.ст.4,6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суб`єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: орган державної влади та органи місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг; учасники - споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація.
Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що житлово-комунальні послуги – це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно зі ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) житлові – послуги з управління багатоквартирним будинком, яка включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги – послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Пунктом 1 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас, відповідно до п.5 ч.2 ст.7 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Так, згідно із ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Законом України від 03 грудня 2020 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг», який набрав чинності 01 травня 2021 року, до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» внесено зміни, у тому числі й щодо організації договірних відносин між виконавцями житлово-комунальних послуг та споживачами. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (з урахуванням змін), надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).
Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено можливість укладання 3-х різних моделей договорів про надання комунальних послуг, яка обирається виключно за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги, а саме: індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку; колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою; договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір. Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії). У той же час, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.
АТ «Криворізька теплоцентраль», як виконавцем послуг, 01 жовтня 2021 року на своєму офіційному веб-сайті: https://tec.dp.ua розміщено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (типовий індивідуальний договір), який є публічним договором приєднання. Протягом 30 днів з дня опублікування типового індивідуального договору, на адресу позивача від споживачів не надходило жодних документів, які б підтверджували наявність рішення власників багатоквартирного будинку про обрання моделі договірних відносин.
Договір про надання послуг з централізованого опалення та обслуговування внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення між АТ «Криворізька теплоцентраль» та відповідачами не укладався, але житлово-комунальні послуги відповідачам надавались, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Відтак, відсутність укладеного договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання теплової енергії не виключає обов`язок відповідачів оплачувати житлово-комунальні послуги, а у випадку ухилення від виконання такого обов`язку – нести відповідальність в порядку, встановленому законом. 
Зазначена практика правозастосування правових норм у сфері оплати житлово-комунальних послуг є сталою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17, постанови Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц, від 18 вересня 2019 року у справі № 369/3682/16-ц, від 07 лютого 2024 року у справі № 372/2236/21, від 20 листопада 2024 року у справі № 463/6799/18). 
Отже, з 01 листопада 2021 року між позивачем та ОСОБА_2 , як споживачем послуги з постачання теплової енергії, фактично укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. 
Факт наявності між ОСОБА_2 та АТ «Криворізька теплоцентраль» договірних відносин також встановлений постановою Дніпровського апеляційного суду від 23.09.2025 у справі №214/2692/25.
Відповідно до п.30 типового індивідуального договору, плата за послугу постачання теплової енергії складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, та методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця https://tec.dp.ua/plata-za-abonentske-obslugovuvannya/.
За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
У відповідності до ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг боржник несе відповідальність, передбачену ч.2 ст.625 ЦК України.
Як слідує з інформації, яка є загальнодоступною, на підставі рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради від 12 жовтня 2011 року № 343 та згідно листа Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 25 липня 2013 року № 01/25-0940 щодо надання погодження на передачу теплових мереж та ТРП) державному підприємству «Криворізька теплоцентраль», яке перетворено на АТ «Криворізька теплоцентраль» доручено прийняти функцію забезпечення тепловою енергією споживачів міста у Жовтневому, Саксаганському, Довгинцівському та Інгулецькому районах міста.
Отже, надання житлово-комунальних послуг з централізованого опалення відповідачам за адресою: АДРЕСА_1 , в спірний період, здійснювалось АТ «Криворізька теплоцентраль».
Відповідач ОСОБА_2 , як власник житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з 01 жовтня 2008 року несе тягар утримання цього майна, в той час як на ОСОБА_1 обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг, що надавались АТ «Криворізька теплоцентраль», покладається за фактом реєстрації її місця проживання в цьому приміщенні, проте в межах періоду з 18 грудня 2008 року до 18 червня 2020 року.
Враховуючи ту обставину, що відповідачі у встановлені законом строки не вносили плату за надані позивачем житлово-комунальні послуги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані позивачем послуги з централізованого опалення за період з 01 жовтня 2015 року до 17 червня 2020 року в розмірі 37 616 грн 50 коп, та стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за надані позивачем послуги з централізованого опалення за період з 18 червня 2020 року до 31 жовтня 2021 року в розмірі 10 829 грн 87 коп, із застосуванням приписів ст.625 ЦК України шляхом нарахування інфляційних втрат та 3% річних за період прострочки виконання зобов`язань.
Колегією суддів перевірено наданий позивачем розрахунок заборгованості за надані позивачем послуги з централізованого опалення, інфляційних втрат та 3% річних, з яким колегія суддів погоджується та вважає його вірним.
На підставі наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача, солідарного стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованості по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 за період з 02 квітня 2017 року до 17 червня 2020 року у загальному розмірі 32 054 грн 33 коп, з яких: основного боргу - 25 897 грн 07 коп, інфляційні втрати - 3 911 грн 80 коп, 3% річних - 2 245 грн 46 коп та стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованості по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 за період з 18 червня 2020 року до 31 жовтня 2021 року у загальному розмірі 11 425 грн 58 коп, з яких: основного боргу - 10 829 грн 87 коп, інфляційні втрати - 376 грн 44 коп, 3% річних - 219 грн 27 коп. 
Щодо доводів апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права неправомірним залученням до участі у справі в якості співвідповідача після спливу строку, передбаченого ч.3 ст. 51 ЦПК України, колегія суддів зазначає наступне.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача, до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача.
Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2023 року, ухваленим при заочному розгляді цивільної справи № 214/1096/22, позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті за надану послугу з централізованого опалення, інфляційних втрат, 3% річних задоволено повністю.
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 вересня 2025 року заочне рішення суду від 17 квітня 2023 року скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 11 годину 15 хвилин 21 жовтня 2025 року.
Отже, розгляд справи було поновлено з початкової стадії, та до початку першого судового засідання у справі, яке було призначено на 21 жовтня 2025 року, позивачем 09 жовтня 2025 року було подано заяву про залучення співвідповідача. 
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2025 року, за клопотанням представника позивача, до участі у справі, як співвідповідача, залучено ОСОБА_2 , вказана ухвала постановлена судом першої інстанції без порушення норм процесуального права.
Колегія суддів зауважує, що аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі. 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 30 березня 2026 року.

Головуючий:

Судді: