Дата документу 10.02.2026 Справа № 334/8491/24

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 334/8491/24
Провадження №22-ц/807/374/26
Головуючий в 1-й інстанції – Гнатюк О.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.,	
суддів:	Онищенка Е.А., Подліянової Г.С., 	
секретар	Остащенко О.В.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Енергодарської міської ради на рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2025 року, ухвалене у м. Запоріжжі у справі за позовом Першого заступника керівника Василівської окружної прокуратури Запорізької області Кузьминої Анни Сергіївни в інтересах Енергодарської міської військової адміністрації Василівського району Запорізької області, Енергодарської міської ради, Виконавчого комітету Енергодарської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди у порядку зворотної вимоги (регресу), - 

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов Першого заступника керівника Василівської окружної прокуратури Запорізької області Кузьминої Анни Сергіївни, поданий в інтересах Енергодарської міської військової адміністрації Василівського району Запорізької області, Енергодарської міської ради, Виконавчого комітету Енергодарської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди у порядку зворотної вимоги (регресу). Позов обґрунтований наступним. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.07.2023 у справі № 280/516/22, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.10.2023, задоволено позов ОСОБА_2 до Енергодарського міського голови та Виконавчого комітету Енергодарської міської ради. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.07.2023 у справі № 280/516/22 набрало законної сили 18.10.2023. Вказаним судовим рішенням визнано протиправним та скасовано розпорядження Енергодарського міського голови № 394-ос від 20.12.2021 «Про звільнення ОСОБА_2 », поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника відділу, державного реєстратора відділу державної реєстрації Енергодарської міської ради з 21.12.2021 та стягнуто з Виконавчого комітету Енергодарської міської ради на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу. Виконавчим комітетом Енергодарської міської ради, після набуття рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.07.2023 у справі № 280/516/22 законної сили, здійснено 27.10.2023 виплату на користь ОСОБА_2 основної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 360940,48 грн., а також податок на доходи фізичних осіб - 80707,23 грн. та 6725,60 грн. - військовий збір. Оскільки ОСОБА_1 , як головною посадовою особою територіальної громади, та як особою, з вини якої відбулось протиправне звільнення ОСОБА_2 з посади начальника відділу, державного реєстратора відділу державної реєстрації Енергодарської міської ради, у зв`язку із винесенням протиправного розпорядження № 394-ос «Про звільнення ОСОБА_2 » не відшкодовано на даний час шкоду, понесену Виконавчим комітетом Енергодарської міської ради, та враховуючи той факт, що Енергодарською міською військовою адміністрацією, Енергодарської міською радою та Виконавчим комітетом Енергодарської міської ради, як виконавчим органом міської ради, що представляє інтереси відповідної територіальної громади на цей час не вжито заходів у судовому порядку щодо відновлення порушених інтересів держави, прокурор звертається із вказаним позовом до суду.
Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування - за місцем роботи відповідача: Енергодарська міська військова адміністрація Василівського району Запорізької області, пр. Соборний, 164, м. Запоріжжя, 69107) у порядку зворотної вимоги (регресу) на користь Енергодарської міської військової адміністрації Василівського району Запорізької області (код ЄДРПОУ 45089995, пр. Соборний, 164, м. Запоріжжя, 69107) матеріальну шкоду, завдану виплатою ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 448 373,31 грн., судовий збір у розмірі 5 380,48 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2025 року, позов Першого заступника керівника Василівської окружної прокуратури Запорізької області Кузьминої Анни Сергіївни, поданий в інтересах Енергодарської міської військової адміністрації Василівського району Запорізької області, Енергодарської міської ради, Виконавчого комітету Енергодарської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди у порядку зворотної вимоги (регресу) - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування - за місцем роботи відповідача: Енергодарська міська військова адміністрація Василівського району Запорізької області, пр. Соборний, 164, м. Запоріжжя, 69107) у порядку зворотної вимоги (регресу) на користь Енергодарської міської військової адміністрації Василівського району Запорізької області (код ЄДРПОУ 45089995, пр. Соборний, 164, м. Запоріжжя, 69107) матеріальну шкоду, завдану виплатою ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 448373,31 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування - за місцем роботи відповідача: Енергодарська міська військова адміністрація Василівського району Запорізької області, пр. Соборний, 164, м. Запоріжжя, 69107) на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Василівської окружної прокуратури Запорізької області (ЄДРПОУ 02909973, адреса: вул. Дмитра Апухтіна, 29-а, м. Запоріжжя, 69005, розрахунковий рахунок: UA438201720343180001000000271, відкритий в державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: Запорізька обласна прокуратура, ЄДРПОУ 02909973, код класифікації видатків бюджету - 2800) кошти, витрачені у 2024 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави, у розмірі 5380,48 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, Виконавчий комітет Енергодарської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог позову у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що належним позивачем у справі є тільки виконавчий комітет Енергодарської міської ради, як суб`єкт який сплатив кошти на виконання судового рішення. Не вжиття Енергодарською міською радою та її виконавчим комітетом заходів у судовому порядку щодо відновлення порушених прав територіальної громади, не може трактуватися як протиправна бездіяльність, з огляду на вжиття інших заходів на виконання вимог діючого законодавства, які мають передувати зверненню до суду, що вказує на передчасність подання прокурором позову у справі. Позивачем не було надано доказів вини ОСОБА_1 у незаконному звільненні ОСОБА_2 , а саме по собі підписання розпорядження про звільнення, яке визнане судовим рішенням незаконним, не є достатньою підставою для покладання відповідальності у вигляді відшкодування шкоди, завданої оплатою вимушеного прогулу.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу керівник Василівської окружної прокуратури Запорізької області зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими.

06 лютого 2026 року представником Енергодарської міської військової адміністрації Василівського району Запорізької області – адвокатом Вишняковою Іриною Олександрівною заявлено клопотання про закриття провадження у справі з підстав того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. 

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 377 ЦПК України - судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених ст. 255 та 257 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що Розпорядження Енергодарського міського голови від 20.12.2021 № 394-ос «Про звільнення ОСОБА_2 » ОСОБА_2 звільнена з посади начальника відділу, державного реєстратора відділу державної реєстрації Енергодарської міської ради.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.07.2023 у справі № 280/516/22, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.10.2023, задоволено позов ОСОБА_2 до Енергодарського міського голови та Виконавчого комітету Енергодарської міської ради.

Вказаним судовим рішенням визнано протиправним та скасовано розпорядження Енергодарського міського голови № 394-ос від 20.12.2021 «Про звільнення ОСОБА_2 », поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника відділу, державного реєстратора відділу державної реєстрації Енергодарської міської ради з 21.12.2021 та стягнуто з Виконавчого комітету Енергодарської міської ради на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В частині стягнення на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 448373,31 грн. рішення суду виконано у жовтні 2023 року.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.07.2023 у справі № 280/516/22 набрало законної сили 18.10.2023.

Виконавчим комітетом Енергодарської міської ради, після набуття рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.07.2023 у справі № 280/516/22 законної сили, здійснено 27.10.2023 виплату на користь ОСОБА_2 основної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 360940,48 грн., а також податок на доходи фізичних осіб - 80707,23 грн. та 6725,60 грн. - військовий збір.

Відповідач як посадова особа, яка винна у незаконному звільненні працівника та затриманні виконання рішення суду про поновлення на роботі, має покрити шкоду, заподіяну установі у повному розмірі сплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Прокурор звернувся з позовом до ОСОБА_1 у 17.10.2024 року. Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що перебіг строку звернення позивача з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним звільненням працівника, розпочався з дня проведення виконавчим комітетом належних виплат незаконно звільненому працівнику (24.10.2017 року), тому з цього часу обраховується перебіг встановленого частиною третьою статті 233КЗпП України строку звернення до суду. Таким чином прокурор звернувся своєчасно з відповідним позовом.

Енергодарською міською радою та її виконавчим комітетом, як компетентними органами, уповноваженими звертатись із правом зворотної вимоги, не вжито жодних заходів щодо стягнення з винної посадової особи вказаних коштів в порядку регресу. З урахуванням положень ст.ст. 15, 16, 17, 319, 386 Цивільного кодексу України органи місцевого самоврядування мають право звернутися до суду за захистом порушеного права, однак заходів до усунення порушень законодавства дотепер не вжито.

Належними уповноваженими державою органами на захист інтересів держави у спірних правовідносинах є Енергодарська міська військова адміністрація Василівського району Запорізької області, Енергодарська міська рада та Виконавчий комітет Енергодарської міської ради.

Задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття уповноваженими органами жодних заходів протягом розумного строку після того, як стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, у прокурора були наявні підстави для здійснення представництва з дотриманням порядку, визначеного у статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Посилання відповідача на застосування до даних правовідносин порядку відшкодування шкоди, визначеного у ст. 82 Закону України «Про державну службу» судом не взято до уваги, оскільки вказаною правовою нормою регулюються правовідносини між керівником та працівником, який заподіяв шкоду підприємству та не стосуються відносин, які є предметом розгляду даної справи: між підприємством та керівником. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується, виходячи з наступного.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини першої статті 4 КАС України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 638/14011/16-ц зазначено, що «судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного. Це і компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ. Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції. При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, що виникають із індивідуальних, цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві. Ці позиції викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20), від 16 червня 2020 року у справі № 756/3456/19 (провадження № 14-543цс19), від 26 лютого 2020 року у справі № 210/5659/18 (провадження № 14-632цс19) та інших».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 734/3102/16-ц зроблено висновок, що «спірні правовідносини виникли у зв`язку із завданням відповідачем шкоди державі під час проходження публічної служби. З огляду на вищезазначені вимоги закону, указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, і питанням відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди, навіть якщо притягнення цієї особи до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди відбувається після її звільнення з військової служби. Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 5 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16, в якій зазначено про відступ від раніше висловленої правової позиції у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 533/934/15-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 815/5027/15, від 3 жовтня 2018 року у справі № 755/2258/17 в аналогічних спорах».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2020 року в справі № 813/1045/18 зроблено висновок, що «за наслідками розгляду справи № 818/1688/16 (постанова від 5 грудня 2018 року) Велика Палата Верховного Суду з метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо відшкодування шкоди/стягнення збитків, завданих особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень, відступила від висновку, викладеного, зокрема, й у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 815/5027/15 виходячи з таких міркувань. У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи. Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення. Указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність (пункт 4 та 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).

Предметом позову у справі, що розглядається є стягнення з ОСОБА_1 у порядку зворотної вимоги (регресу) на користь Енергодарської міської військової адміністрації Василівського району Запорізької області матеріальну шкоду, завдану виплатою ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 448 373,31 грн. 

На обґрунтування позовних вимог прокурор зазначав, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.07.2023 у справі № 280/516/22, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.10.2023, визнано протиправним та скасовано розпорядження Енергодарського міського голови № 394-ос від 20.12.2021 «Про звільнення ОСОБА_2 », поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника відділу, державного реєстратора відділу державної реєстрації Енергодарської міської ради з 21.12.2021 та стягнуто з Виконавчого комітету Енергодарської міської ради на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Сільські, селищні, міські ради згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно до ч. 1 та 2 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

Матеріальна шкода про стягнення якої просить Василівська окружна прокуратура Запорізької області, виникли внаслідок визнання рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.07.2023 у справі № 280/516/22, протиправним розпорядження Енергодарського міського голови № 394-ос від 20.12.2021 «Про звільнення ОСОБА_2 », який було підписано ОСОБА_1 під час здійснення ним повноважень, пов`язаних з публічною службою в органі місцевого самоврядування на посаді голови Енергодарської міської ради.
У випадку вирішення спору щодо зобов`язання ОСОБА_1 відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання ним службових/посадових обов`язків, перед судом має поставати питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності його дій.

Отже, подібні спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків.

Таким чином, оскільки цей спір є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, а оскаржуване судове рішення - скасуванню.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено без додержання норм процесуального права, а тому колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Оскільки апеляційний суд вирішив на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України закрити провадження у справі, то відповідно до частини першої статті 256 ЦПК України суд роз`яснює позивачу його право протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови звернутися до апеляційного суду із заявою про направлення справи до відповідного суду адміністративної юрисдикції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Енергодарської міської ради задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2025 року у цій справі скасувати.

Провадження у справі за позовом Першого заступника керівника Василівської окружної прокуратури Запорізької області Кузьминої Анни Сергіївни в інтересах Енергодарської міської військової адміністрації Василівського району Запорізької області, Енергодарської міської ради, Виконавчого комітету Енергодарської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди у порядку зворотної вимоги (регресу) - закрити.

У відповідності до вимог ст.256 ЦПК України, роз`яснити позивачу його право на звернення з вказаним позовом до адміністративного суду та про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. Заява подається до суду, який ухвалив постанову про закриття провадження у справі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2026 року.

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: Е.А. Онищенко

Г.С. Подліянова