ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2026 року   Справа № 906/849/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Крейбух О.Г. ,  суддя Павлюк І.Ю. 

без повідомлення учасників справи 

розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Литвин Жанни Михайлівни про ухвалення додаткового судового рішення за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Литвин Жанни Михайлівни на рішення Господарського суду Житомирської області від 16.12.25, повний текст судового рішення складено 19.12.25 у справі №906/849/25 (суддя Лозинська І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України"
до Фізичної особи - підприємця Литвин Жанни Михайлівни
за участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача за первісним позовом Фізичної особи - підприємця Асадчука Олексія Вікторовича
про стягнення 105277,44 грн

та за зустрічним позовом Фізичної особи - підприємця Литвин Жанни Михайлівни
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні
мережі України"

про визнання незаконним та скасування рішення комісії про повне або часткове задоволення акта про порушення від 24.04.2025

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Північно-західного апеляційного господарського суду перебувала апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Литвин Жанни Михайлівни на рішення Господарського суду Житомирської області від 16.12.25 у справі №906/849/25.
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.03.26 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Литвин Жанни Михайлівни на рішення Господарського суду Житомирської області від 16.12.25 у справі № 906/849/25 задоволено частково. Рішення Господарського суду Житомирської області від 16.12.25 у справі №906/849/25 скасовано та ухвалено нове судове рішення: "1. У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" відмовити. 2. Зустрічний позов Фізичної особи-підприємця Литвин Жанни Михайлівни задоволити частково. 3. Визнати протиправним та скасувати акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості (для споживачів, що не є побутовими) від 24.04.2025 на суму 105 277, 44 грн, складеного на підставі рішення комісії про задоволення акта про порушення Житомирської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" від 24.04.2025. В іншій частині відмовити. 4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, код ЄДРПОУ 44907200) в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (10002, м. Житомир, вул. Фещенка -Чопівського, буд. 35, код ЄДРПОУ 45204957) на користь Фізичної особи - підприємця Литвин Жанни Михайлівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 2422,40 грн судового збору за подання зустрічної позовної заяви". Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, код ЄДРПОУ 44907200) в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (10002, м. Житомир, вул. Фещенка -Чопівського, буд. 35, код ЄДРПОУ 45204957) на користь Фізичної особи - підприємця Литвин Жанни Михайлівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 7 267, 20 грн сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.
30.03.26 (надіслано 27.03.26 о 19:20) через підсистему "Електронний Суд" від представника ФОП Литвин Ж.М. до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення.
30.03.26 від представника ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" надійшли заперечення на ухвалення додаткового судового рішення.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.26 прийнято до розгляду заяву ФОП Литвин Ж.М. про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 906/849/25. Розгляд питання щодо ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат у справі № 906/849/25 призначено в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Розглянувши заяву ФОП Литвин Ж.М. про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №906/849/25, колегія суддів зазначає наступне.
Як убачається з матеріалів справи заявник просить вирішити питання про відшкодування йому судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 30000 грн, що складається з: - 20000 грн за надання професійної правничої допомоги в суді першої інстанції; - 10000 грн за надання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на правовий висновок, який висвітлено у постанові Верховного Суду від 09.07.2024 у справі № 911/2025/23:
"Як свідчать матеріали справи, постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2024 було скасовано рішення Господарського суду Київської області від 07.12.2023 та ухвалено нове рішення про задоволення позову SCOT FLENSBURG S.A.
08.04.2024 SCOT FLENSBURG S.A. подало до суду апеляційної інстанції клопотання про залучення доказів понесених судових витрат та їх розподіл як у суді апеляційної інстанції, так і у суді першої інстанції у зв`язку із скасуванням рішення місцевого суду апеляційним судом.
Отже, SCOT FLENSBURG S.A. клопотання про розподіл судових витрат понесених під час розгляду справи, зокрема, у суді першої інстанції подано протягом 5 днів з дня скасування судового рішення.
Проте суд апеляційної інстанції помилково зазначив про пропуск заявником строку, встановленого абзацом 2 частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та не здійснив розгляд клопотання позивача про розподіл судових витрат, понесених у суді першої інстанції, передчасно залишивши його без розгляду".
Схожий за змістом правовий висновок висвітлено також у постанові Верховного Суду від 18.07.2022 у справі № 916/2541/20.
Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що ФОП Литвин Ж.М. до Господарського суду Житомирської області не подавалась заява про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат за надання професійної правничої допомоги у суді першої інстанції.
Колегія суддів апеляційної інстанції враховує, що за наслідками апеляційного перегляду оскаржуване судове рішення було скасовано. Заявник протягом 5 днів з моменту ухвалення судового рішення у суді апеляційної інстанції надіслав до Північно-західного апеляційного господарського суду заяву про розподіл судових витрат із наданням доказів, які підтверджують їх понесення як у суді першої, так і у суді апеляційної інстанції. Відтак колегія суддів апеляційної інстанції враховує приписи ГПК України, а також правові висновки, які висвітлені у постановах Верховного Суду від 07.07.2024 у справі №911/2025/23, від 18.07.2022 у справі № 916/2541/20 та здійснює розподіл судових витрат понесених заявником як у суді першої, так і у суді апеляційної інстанції.
Частинами 1,2 ст. 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Враховуючи викладене, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.
Така правова позиція викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №910/9111/17 та від 11.12.2018 у справі №910/2170/18.
Факт надання ФОП Литвин Ж.М. професійної правничої допомоги під час розгляду справи № 906/849/25 у суді першої та апеляційної інстанції підтверджується наданими у строк, встановлений ч. 8 ст. 129 ГПК України, наступними доказами та які містяться в матеріалах справи, а саме:
- договір про надання правничої допомоги від 15.07.2025;
- розрахунок судових витрат на правничу допомогу ФОП Литвин Ж.М. згідно договору про надання правничої допомоги № б/н від 15.07.2026, наданої адвокатом Ковальчуком А.О. від 15.07.2025;
- довідки про сплату адвокату Ковальчуку А.О. гонорару за надання правничої допомоги ФОП Литвин Ж.М, у суді першої інстанції та суді апеляційної інстанції (загалом 30000 грн);
- акт про виконання умов договору про надання правничої допомоги від 15.07.25 від 26.03.26;
- ордер про надання правничої допомоги адвокатом Ковальчуком А.О. для ФОП Литвин Ж.М..
Як убачається з матеріалів справи 15.07.25 між адвокатом Ковальчуком А.О. (надалі - адвокат) та ФОП Литвин Ж.М. (надалі - замовник, клієнт) укладено договір №б/н про надання правничої допомоги (надалі - договір).
Згідно п. 1.1 договору адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами.
Відповідно до п. 2.1 це договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до виконання сторонами своїх зобов`язань у справі № 906/849/25.
Згідно п. 3.5 договору вартість правничої допомоги згідно даного договору в суді першої інстанції складає 20000 гривень, у випадку необхідності надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції вартість правничої допомоги додатково складатиме 10000 гривень, в разі надання правничої допомоги в суді касаційної інстанції, вартість правничої допомоги додатково складатиме 10000 гривень. 
Відповідно до п. 4.1 договору розмір оплати праці адвоката при надані правничої допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього договору. 
Договір №б/н про надання правничої допомоги від 15.07.2025 підписаний адвокатом Ковальчуком А.О.. та ФОП Литвин Ж.М..
Також позивачем надано розрахунок судових витрат на правничу допомогу від 15.07.25 у суді першої інстанції: 1. Усна консультація з вивчення документів 2000 грн; 2. Складання процесуальних документів та подача їх до суду (написання зустрічної позовної заяви) 10000 грн; 3. Представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції 8000 грн. Всього: 20000 грн.
Колегія суддів апеляційної інстанції також враховує, що ФОП Литвин Ж.М. надала акт від 26.03.26 про виконання умов договору про надання правничої допомоги від 15.07.2025. Сторони підтвердили, що адвокатом було надано клієнту наступні послуги: 1. Усна консультація з вивченням документів 2000 грн; 2. Складання процесуальних документів та подача їх до суду (написання зустрічної позовної заяви) 10000 грн; 3. Представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції 8000 грн; 4. Складання процесуальних документів та подача їх до суду (написання апеляційної скарги) 5000 грн; 5. Представництво інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції 5000 грн. Всього 30000 грн. Даний акт підписаний ФОП Литвин Ж.М. та адвокатом Ковальчуком А.О..
Колегія суддів апеляційної інстанції виснує, що як передбачено ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п.п. 79 і 112).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Аналогічна за змістом позиція викладена і Верховним Судом у постанові від 30.01.2023 року у справі №910/7032/17.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Такий висновок викладений у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18 та у додатковій постанові від 20.08.2020 у справі №910/3437/19 і додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.
Суд апеляційної інстанції зауважує про наявність заперечень ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" на заяву про ухвалення додаткового судового рішення. Житомирська філія ТОВ "Газорозподільні мережі України", у якій останній зазначає про: - неспівмірність та непропорційність заявлених витрат на професійну правничу (правову) допомогу у сумі 30000 грн заявленим немайновим вимогам; - неподання до суду апеляційної інстанції попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат; - відсутність визначення в договорі розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару; - неподання договору про надання правової допомоги до завершення судових дебатів до суду першої та апеляційної інстанції; - не надання доказів фактичного понесення (оплати) заявником витрат на правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн, зокрема не надано квитанції до прибуткового касового ордера, платіжного доручення (інструкції) з відміткою банку або іншого банківського документу, тощо. Таким чином первісний позивач просить відмовити у задоволенні заяви ФОП Литвин Ж.М. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з Житомирської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" на користь ФОП Литвин Ж.М. витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн по справі №906/849/25 в повному обсязі. У випадку, якщо судом не буде відмовлено у повному обсязі у задоволенні заяви позивача за зустрічним позовом про ухвалення додаткового рішення по справі №906/849/25, просить зменшити заявлену до стягнення з відповідача суму витрат на правничу допомогу на 90%.
Колегія суддів апеляційної інстанції враховує зазначені заперечення та звертає увагу, що згідно ч.1-2 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги.
Таким чином суд апеляційної інстанції не вбачає порушень у відсутності в договорі №б/н про надання правничої допомоги від 15.07.2025 визначеної погодинної ставки адвоката за надання професійної правничої допомоги, адже сторони узгодили фіксовану суму - 20000 грн у суді першої інстанції та 10000 грн у суді апеляційної інстанції, що не є забороненим чинним законодавством. 
Також ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" зазначає, що заявник не надав фактичних доказів понесення витрат на правничу допомогу у розмірі 30000 грн, зокрема квитанції чи платіжного доручення. 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, не надання іншою стороною доказів невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності, у тому числі спростування правильності відповідних розрахунків, витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено (Постанова Об`єднаної палати КГС ВС від 22.01.2021 №925/1137/19).
Тобто відсутність оплати наданих послуг не є перешкодою у здійсненні розподілу судових витрат за надання професійної правничої допомоги у разі їх документального підтвердження.
Також колегія суддів апеляційної інстанції враховує, що згідно ч.1, 2 ст 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Колегія суддів апеляційної інстанції зауважує, що відмова у відшкодуванні судових витрат, за винятком суми сплаченого судового збору, у зв`язку з неподанням стороною попереднього розрахунку суми судових витрат є лише правом суду, а не обов`язком. До того ж ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" змогло вчасно ознайомитись із заявою ФОП Литвин Ж.М. про ухвалення додаткового судового рішення, дослідити всі докази, які були надані на підтвердження понесених витрат та надати обґрунтовані заперечення. Тобто право сторони не було порушене. Первісний позивач зміг ознайомитись із доказами та висвітлити свої заперечення аби суд міг їх врахувати під час ухвалення додаткового судового рішення. 
Згідно висновків, викладених Верховним Судом у п. 4.16. постанови від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19 "суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони" та "суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспівмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання" не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що "під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору.
Так, відповідно до пунктів 69-73 постанови КГС ВС від 18.05.2022 у справі №910/4268/21 суд, вирішуючи питання, чи є розмір витрат позивача на правничу допомогу співмірним, повинен враховувати, чи змінювалась позиція сторін під час розгляду справи, в тому числі у судах першої та апеляційної інстанції, чи є аргументи, наведені в різних процесуальних документах, що подавались сторонами під час розгляду справи судом апеляційної та касаційної інстанцій, аналогічними аргументам, викладеним в позовній заяві та інших процесуальних документах, що подавались під час розгляду справи в суді першої інстанції тощо.
Подібна позиція наведена в постанові Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №902/1051/19 та додатковій постанові Верховного Суду від 24.11.2021 у справі №925/1546/20, де зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру витрат на правничу допомогу за підготовку відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що правова позиція, викладена у відзиві на апеляційну скаргу не відрізняється від правової позиції, викладеної в зустрічній позовній заяві та у відзиві на первісний позов. Тобто фактично позиція та доводи сторін під час усього розгляду справи були незмінними, натомість коригувалась лише структура документа.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, додаткова постанова Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 927/153/22).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).
Суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 775/9215/15ц).
Отже, розмір таких витрат має бути розумним, обґрунтованим, підтвердженим належними доказами, тобто відповідати вищевказаним критеріям.
Колегія суддів апеляційної інстанції, враховуючи вищезазначені правові висновки, а також докази, які містяться в матеріалах справи зазначає про наявність наступних документів, складених в інтересах ФОП Литвин Ж.М. за підписом адвоката Ковальчука А.О.: - заява про вступ у справу як представника (том 1, а.с. 59); - заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (том 1, а.с. 63); - відзив на позову заяву із додатками (том 1, а.с. 78-92); - клопотання про витребування доказів (том 1, а.с. 93-99); - зустрічна позовна заява (том 1, а.с. 101-106); - клопотання про відкладення розгляду справи (том 1, а.с. 165); - заява про уточнення зустрічного позову (том 1, а.с. 181-189); - заява (судові дебати) (том 2, а.с. 33-38); - апеляційна скарга (том 2, а.с. 55-63); - заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (том 2, а.с. 105-106).
Також суд апеляційної інстанції враховує фактичну участь представника заявника, адвоката Ковальчука А.О. у судових засіданнях в суді першої та апеляційної інстанції, що підтверджується протоколами судових засідань (том 1, а.с. 112-113; а.с. 160; том 2, а.с. 1-3; а.с. 19; а.с. 23-24; а.с. 46-47; 125-126; а.с. 142).
Окрім того, колегією суддів враховується, що Велика Палата Верховного Суду у справі № 922/1964/21 від 16.11.2022 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений також у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18.
Суд апеляційної інстанції враховує, що у суді першої інстанції представник ФОП Литвин Ж.М. акцентував увагу на неправильності проведеного розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. Також даний довід був висвітлений у тексті зустрічної позовної заяви. Оскільки довід залишився поза увагою суду під час розгляду справи в суді першої інстанції, судом апеляційної інстанції йому був наданий детальний аналіз та через застосування принципу "суд знає закони" (jura novit curia), оскаржуване судове рішення було скасоване та частково задоволено зустрічну позовну заяву.
Колегією суддів апеляційної інстанції також враховується, що представником заявника Ковальчуком А.О. під час розгляду справи як у суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, були сформовані певні процесуальні документи і подані через підсистему "Електронний суд", було забезпечено участь представника у судових засіданнях, яким були надані усні пояснення тощо. Водночас колегією суддів апеляційної інстанції враховується, що правова позиція ФОП Литвин Ж.М. під час апеляційного перегляду справи не змінювалась від правової позиції, яка була висвітлена в суді першої інстанції.
Таким чином, зважаючи на конкретні обставини даної справи, принцип змагальності сторін та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а саме їх дійсність, необхідність, обґрунтованість та розумність їх розміру, співмірність; враховуючи заперечення ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" відносно заяви про ухвалення додаткового судового рішення; приймаючи до уваги ту обставину, що аналіз адвокатом судової практики та законодавства у суді апеляційної інстанції не потребували надмірних зусиль; колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про часткове задоволення заяви та як наслідок стягнення з ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" на користь ФОП Литвин Ж.М.: 10000 грн за надання професійної правничої допомоги у суді першої інстанції та 5000 грн за надання професійної правничої допомоги у суді апеляційної інстанції. 

Керуючись ст. ст. 126, 240, 244, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця Литвин Жанни Михайлівни про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 906/849/25 задоволити частково.
2.  Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, код ЄДРПОУ 44907200) в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (10002, м. Житомир, вул. Фещенка -Чопівського, буд. 35, код ЄДРПОУ 45204957) на користь Фізичної особи - підприємця Литвин Жанни Михайлівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 10000 грн (десять тисяч гривень) витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції та 5000 грн (п`ять тисяч гривень) витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції. 
3. Господарському суду Житомирської області видати накази.
4. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.
5. Справу повернути до Господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Розізнана І.В. 

Суддя   Крейбух О.Г. 

Суддя   Павлюк І.Ю.