243/9070/25
2/243/249/2026 

РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2026               
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді    Воронкова Д.В.,
за участі секретаря   Яковенко Ю.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Трофименко Марина Володимирівна, до Миколаївської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання протиправним акту органу державної влади, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 представник позивача звернулась до суду, з позовною заявою, на обґрунтування якої зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача ОСОБА_2 . За життя ОСОБА_2 було складено заповіт, яким остання усе належне їй майно заповіла своїй онуці — ОСОБА_1 . За життя ОСОБА_2 в період часу з 1966 по момент смерті була зареєстрована та користувалася квартирою АДРЕСА_1 на підставі договору на здачу житлової площі квартиронаймачам, укладеного на підставі Ордеру, виданого ОСОБА_1 (діду позивача). Однак, квартиру не встигла приватизувати. З 15.03.2005 по 02.04.2013 позивач була також зареєстрована за вказаною адресою та з 02.04.2013 по теперішній час позивач зареєстрована в сусідній квартирі - АДРЕСА_2 . Однак, не зважаючи на зміну своєї реєстрації, вона продовжувала жити зі своєю бабусею до її смерті. Перебувала разом з нею у період її хвороби у 2018 році, потім вони разом були вимушені покинути місце свого мешкання у зв`язку з початком бойових дій в місті, та в 2023 повернулися за місцем свого постійного мешкання у спірну квартиру. 
Зазначає, що після смерті баби звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею не надано оригінал правовстановлюючих документів на квартиру, що перебувала у користуванні її баби ОСОБА_2 . 
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14.04.2025 року було встановлено факт проживання однією сім`єю позивача разом з ОСОБА_2 з лютого 2018 по листопад 2023, визнано за ОСОБА_1 право користування спірною квартирою. Рішення суду набуло законної сили. Однак, розпорядженням начальника Миколаївської міської військової адміністрації від 01.09.2025 позивачу було відмовлено у зміні договору найму та визнання її наймачем, у зв`язку з тим, що на момент смерті наймача — ОСОБА_3 спірна квартира не була приватизована і мала б набути статусу вивільненого житла з подальшим її розподіленням згідно квартирної черги. Заявник не була там зареєстрована та має у власності інше житло, в якому і зареєстрована.
Вважає вказане розпорядження необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки рішенням суду позивача було визнано наймачем спірної квартири то вона має першочергове право на укладення з нею договору найму як члена сім`ї наймача у випадку смерті основного наймача. Своїм розпорядженням відповідач порушує право позивача на користування жили приміщенням – спірною квартирою. Крім того, позовні вимоги відповідачем, при винесенні рішення, не заперечувались, а отже, відповідачем по справі визнано за ОСОБА_1 право на користування вищевказаної квартири, а тому відмова на даний час у зміні договору найму квартири є незрозумілою. 
Просить визнати протиправним та скасувати розпорядження начальника Миколаївської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про відмову ОСОБА_1 у зміні договору найму, зобов`язати відповідача змінити договір найму жилого приміщення - квартири за номером АДРЕСА_1 , змінивши померлого наймача ОСОБА_2 , на нового наймача - ОСОБА_1 , та укласти з останньою договір найму жилого приміщення, відкрити на її ім`я особовий рахунок, стягнути понесені судові витрати. 
До судового засідання позивач та її представник не з`явились, позивач надав заяву про розгляд справи без їх участі, наполягав на задоволенні позову. 
Представник відповідача до судового засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, згідно якого вважає, що позов не підлягає задоволенню , оскілки житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 належить до комунальної власності Миколаївської міської територіальної громади та знаходиться на балансі КП «Сервіскомуненерго». Вказана квартира є власністю Миколаївської міської територіальної громади та в разі смерті наймача та відсутності інших, зареєстрованих в житловому приміщення членів його родини, дана квартира набуває статусу вивільненого житла та підлягає, у встановленому чинним законодавством України, порядку передачі у користування громадянам, які перебувають на квартирному обліку у виконавчому комітеті Миколаївської міської ради Краматорського району Донецької області. ОСОБА_1 користувалась квартирою, яка є власністю Миколаївської міської територіальної громади з 01.11.2023, при цьому, маючи у користуванні інше житло та своєчасно не надала інформацію щодо смерті наймача управителю. У зв`язку з відсутністю на підприємстві документів, підтверджуючих факт смерті ОСОБА_2 на її ім`я відкрито особовий рахунок та здійснюється нарахування оплати за житлово-комунальні послуги. Нарахування оплати здійснювалось з 10.08.2010 лише на одну особу – наймача ОСОБА_2 .. Даних, що окрім наймача в квартирі АДРЕСА_1 , проживали інші особи у підприємства не має. Заявниця знялась з реєстраційного обліку вищезазначеної квартири 02.04.2013 та з цього моменту втратила право користування даним житловим приміщенням. З будь-якими заявами з приводу здійснення перерахунку нарахованої оплати за комунальні послуги за адресою спірної квартири у зв`язку з відсутністю в житловому приміщенні, не зверталась. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 
Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне.
ОСОБА_1 з 02.04.2013 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , що видно з копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 від 26.07.2013. 
26.11.2024 приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області було відмовлено  ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу та відсутності реєстрації права власності на квартиру, що перебувала у користуванні її баби ОСОБА_2 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . 
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14.04.2025 у цивільній справі № 175/1247/25 було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з лютого 2018 по листопад 2023. Визнано за ОСОБА_1 право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_3 . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
З тексту вказаного рішення також вбачається, що ОСОБА_1 доводилась онукою  ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Квартира за адресою: АДРЕСА_3 , була надана у користування ОСОБА_1 (діду позивача) та членам його сім`ї, зокрема його дружині ОСОБА_2 на підставі договору на здачу житлової площі квартиронаймачам, укладеного на підставі Ордеру № 151 від 10.11.1966.
Розпорядженням начальника Миколаївської міської військової адміністрації № 864 від 01.09.2025 ОСОБА_1 відмовлено у зміні договору найму, внаслідок визнання наймачем іншого члена сім`ї, на жиле приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , у зв`язку з тим, що на момент смерті наймача — ОСОБА_3 , квартира не була приватизована, а заявник має у власності інше житло, в якому і зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .
Відповідно до положень ч. 1 ст. 47 Конституції України кожен має право на житло.
Відповідно до ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на житлове приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.
Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч. 2 ст. 65 ЖК України ).
Статтею 103 ЖК України  передбачено, що договір найму жилого приміщення може бути змінено відповідно до вимог законодавства України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 106 ЖК України  повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.  У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.
У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року в справі № 577/4979/15-ц зроблений висновок, що за змістом статті 65 ЖК України за особою не може бути визнано право користування жилим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання в іншому житловому приміщенні.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 12 червня 2020 року в справі № 755/16392/17, від 15 квітня 2020 року в справі № 466/5057/17 і від 15 травня 2019 року № 465/9412/13.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як встановлено судом, позивач добровільно знялась з реєстраційного обліку з спірної квартири з 02.04.2013, та тим самим, втратила право користування даним житловим приміщенням.
Факт реєстрації  ОСОБА_1 з 02.04.2013 за адресою: АДРЕСА_4 , вказує на набуття останньою права користування іншим житлом, що цілком позбавляє останню можливості укласти договір найму спірної квартири.
Сумуючи наведене, суд набуває висновку про відсутність у відповідача законних підстав для зміни договору житлового найму та укладання з позивачкою договору житлового найму спірного приміщення, що, в свою чергу, свідчить про недоведеність позовних вимог щодо незаконності розпорядження Розпорядженням начальника Миколаївської міської військової адміністрації № 864 від 01.09.2025 та є підставою для відмови у їх задоволенні. 
Решта позовних вимог щодо зобов`язання відповідача змінити договір найму щляхом заміни наймача, відкриття особливий рахунок, є похідними, а тому, також не підлягають задоволенню. 
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід покласти на позивача. 
Керуючись ст.ст. 9, 12, 19, 72, 81, 82, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Трофименко Марина Володимирівна, до Миколаївської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання протиправним акту органу державної влади, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Слов`янського 
міськрайонного суду
Донецької області       Д.В. Воронков