ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2026 року         м. Чернівці
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Марчук В.Т., за участі секретаря судового засідання Філатової К. А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 та її представника – адвоката Трифаненко Анастасії Іванівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого у АДРЕСА_1 , пенсіонера, приватного підприємця, за спільною апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_2 та її представника – адвоката Трифаненко А. І. на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 березня 2026 року, - 

В С Т А Н О В И В:

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 березня 2026 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
ОСОБА_1 ставиться в порушення, що він 06 лютого 2026 року о 11 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру та фізичного характеру стосовно доньки ОСОБА_2 , а саме: ображав її нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди психологічному та фізичному здоров`ю. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Закриваючи провадження у справи, суд першої інстанції мотивував тим, що в матеріали справи не містять доказів вчинення ОСОБА_1 саме домашнього насильства щодо ОСОБА_2 , окрім пояснень самої потерпілої.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою, потерпіла ОСОБА_2 та її представник – адвокат Трифаненко А. І. подали апеляційну скаргу, в якій просять постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 березня 2026 року скасувати, прийняти нову постанову, якою визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
Провадження №33/822/151/26    Головуючий у І інстанції: Дубець О. С.
Категорія ч. 1 ст. 173-2 КУпАП      Доповідач: Марчук В.Т.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначають, що оскаржувана постанова є незаконною в зв`язку із порушенням судом норм процесуального і матеріального права.
Зазначають, що суд поверхнево дослідив матеріали справи, не взявши до уваги пояснення потерпілої ОСОБА_2 .
В діях ОСОБА_1 вбачається систематичність та умисел, він свідомо викликає відчуття страху та побоювання за свою безпеку у потерпілої ОСОБА_2 , а також безпеку її малолітньої доньки, спричиняє емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, що завдає шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 .
Вважають, що дії ОСОБА_1 містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Дослідивши зміст оскаржуваної постанови та доводи, викладені в апеляційній скарзі, доводи потерпілої ОСОБА_2 та її представника – адвоката Трифаненко А. І., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Частиною першою статті 173-2 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №979065 від 11 лютого 2026 року (а. с. 1), 06 лютого 2026 року о 11 год. 00 хв. у АДРЕСА_1 ,  ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру стосовно доньки ОСОБА_2 , а саме ображав нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, штовхав, чим завдав шкоди психічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_2 .
Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Під психологічним насильством у сім`ї розуміється насильство, пов`язане із дією одного члена сім`ї на психіку іншого шляхом словесних образ, погроз, переслідування, яким умисно спричиняється емоційна невпевненість та нездатність себе захистити, чим завдається або може бути завдана шкода психічному здоров`ю цього члена сім`ї.
Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Отже, під домашнє насильство, зокрема, психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.
Як встановлено судом першої інстанції, сварки та конфлікти між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли після смерті дружини (матері) ОСОБА_3 та зумовлені майновими питаннями, які стосуються оформлення спадщини.
Вказані обставини підтверджуються дослідженими матеріалами справи, зокрема заявами та поясненнями ОСОБА_2 від 06 та 11 лютого 2026 року (а. с. 2, 3. 5), а також поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що дії ОСОБА_1 були зумовлені конфліктом, який має місце між ним та потерпілою, і не мали на меті порушення чи обмеження волевиявлення потерпілої.
Наявність цього конфлікту не свідчить про домашнє насильство.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів завдання діями ОСОБА_1 шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 .
Посилання апелянтів на протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення потерпілої та на форму ризиків вчинення домашнього насильства, як на докази вини ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства, є необґрунтованими, оскільки вказані докази доводять лише наявність конфліктних відносин між ним та донькою і не доводять завдання потерпілій шкоди фізичному чи психічному здоров`ю, як обов`язкової ознаки ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Враховуючи зазначені обставини, суд першої інстанції обґрунтовано закрив провадження у справі, у зв`язку відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173- 2 КУпАП.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.
За таких обставин постанова судді районного суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Чернівецький апеляційний суд,- 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 та її представника – адвоката Трифаненко Анастасії Іванівни залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 березня 2026 року, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя     [підпис]    В.Т. Марчук