Номер провадження: 33/813/553/26
Номер справи місцевого суду: 515/846/25 
Головуючий у першій інстанції Олійник К.І. 
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України
13.04.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Коновалової В.А., 
з участю секретаря судового засідання – Юцикова Д.Є.,
захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – Козловської Тетяни Вікторівни,
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса в залі суду
апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Козловської Тетяни Вікторівни,
на постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 28 січня 2026 року, у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст постанови суду першої інстанції
Постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 28 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Козловська Т.В. просить ???скасувати постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 28 січня 2026 року у справі № 515/846/25 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга вмотивована тим, що судом не перевірено законність підстав зупинки транспортного засобу, оскільки єдиною причиною зупинки автомобіля було зазначено «дивну поведінку на дорозі», проте вказане формулювання має виключно оціночний та суб?єктивний характер, не містить конкретизації та не відповідає жодній із підстав, прямо передбачених статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію», які надають поліцейському право на зупинку транспортного засобу. Захисник посилається, що зупинку транспортного засобу та первинні процесуальні дії здійснювала слідчо-оперативна група, яка діяла поза межами наданих їй повноважень; в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які зафіксовані ознаки алкогольного сп?яніння. Вважає, що пропозиція пройти огляд формувалася працівниками поліції не як обов?язок встановлений законом, а як нібито особисте бажання або «право» водія. Таке формулювання випливає з матеріалів справи та відеозаписів і створює у особи обґрунтоване уявлення про факультативність проходження огляду, за таких умов особа об?єктивно не могла усвідомлювати, що відмова від проходження огляду матиме правові наслідки у вигляді притягнення до адміністративної відповідальності. Стверджує, що під час спілкування ОСОБА_1 з працівниками СОГ за відсутності відеофіксації на нього здійснювався психологічний вплив. 
З урахуванням викладеного захисник вважає, що суд не надав оцінки тому, що сам протокол був складений за відсутності зафіксованих ознак сп?яніння, на підставі незаконної зупинки транспортного засобу, діями неналежного суб?єкта, без належної відеофіксації та з порушенням спеціального порядку щодо військовослужбовця. 
Крім того, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Козловська Т.В. звернулася до апеляційного суду з клопотаннями про зупинення провадження у справі, оскільки ОСОБА_1 проходить військову службу; клопотанням про виклик поліцейського для надання пояснень; клопотанням про витребування доказів, а саме інформацію про технічний пристрій, за допомогою якого здійснювалась відеофіксація подій, зокрема, назву пристрою, марку та модель, серійний номер, інші технічні характеристики пристрою, за допомогою якого здійснювалась відео фіксація; належним чином завірену копію журналу обліку та видачі нагрудних відеореєстраторів (бодікамер) працівникам поліції від 26.05.2025 року, яким видавалися відповідні відеореєстратори поліцейським, що здійснювали зупинку транспортного засобу та складали адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 ; оригінальний відеозапис, що був доданий до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 341747 від 26.05.2025 року, складеного відносно ОСОБА_1 , у первісному форматі запису без монтажу чи редагування, разом з технічними метаданими файлу (дата, час створення, тривалість відеозапису, технічний пристрій запису); відомості про марку, модель, серійний номер та рік випуску спеціального технічного засобу (алкотестера/драгера), за допомогою якого пропонувалося провести тестування ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння; належним чином завірені копії документів, що підтверджують технічну придатність зазначеного спеціального технічного засобу на момент події, зокрема: сертифікат відповідності, свідоцтво про повірку, документи про калібрування приладу, інші документи, що підтверджують допуск приладу до використання.
Також захисник подала клопотання про визнання доказів недопустимими доказами у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП: відеозаписи, долучені до матеріалів справи; протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 ; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, та клопотання про індивідуалізацію адміністративного стягнення, а саме застосувати принцип індивідуалізації юридичної відповідальності та за аналогією закону, з урахуванням положень ст. 69 КК України, не застосовувати додаткове адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, обмежившись накладенням штрафу.
Стороною захисту заявлено клопотання про визнання процедури огляду недійсною, з урахуванням того, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що свідчить про його особливий правовий статус. Для військовослужбовців законодавством встановлено спеціальний порядок проведення огляду за положеннями ст. 266-1 КУпАП, стан сп`яніння, який регламентується відповідно до ч.3 ст.266-1 КУпАП огляд військовослужбовця на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння може проводитися виключно посадовою особою, уповноваженою начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, із застосуванням спеціальних технічних засобів та тестів відповідно до порядку, визначеного частинами 2–7 ст.266-1 КУпАП.
В судовому засіданні 16.03.2026 року захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Козловська Т.В. підтримала клопотання про зупинення провадження по справі.
Апеляційний суд відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у даній справі.
Так, нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не врегульовано порядок зупинення провадження у справі, за виключенням справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.
Відповідно до ст. 335 КПК України, у разі якщо обвинувачений був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його звільнення з військової служби.
Крім того, належить також зазначити, що законодавцем були внесені зміни у чинний КПК України щодо зупинення кримінального провадження. При цьому, у КУпАП такі зміни не були внесені. Це свідчить про те, що законодавець мав на меті врегулювати виключно питання щодо зупинення кримінального провадження в умовах воєнного стану.
Це обумовлено тим, що статус обвинуваченого відрізняється від статусу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Так, відповідно до норм КПК України участь обвинуваченого у розгляді кримінального провадження є обов`язковою. На відміну від провадження у справі про адміністративне правопорушення, де визначено, що участь особи є обов`язковою тільки при розгляді справ про адміністративні правопорушення, що передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 КУпАП. Стаття 130 КУпАП до цього переліку не входить.
Отже, посилання захисника на положення ч. 1 ст. 335 КПК України є безпідставними. Чинний Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить приписів про обов`язок суду зупинити провадження у справі про адміністративне правопорушення до моменту звільнення учасника провадження з лав Збройних Сил України.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не позбавлена можливості подавати свої письмові пояснення щодо обставин справи і як уже зазначалось вище, має захисника адвоката Козловську Т.В., яка представляє його інтереси під час розгляду справи, та безпосередньо і подавала апеляційну скаргу на постанову суду, тому ОСОБА_1 не позбавлений можливості забезпечити належним чином свій судовий захист.
В судовому засіданні 30.03.2026 року приймала участь в режимі відеоконференції захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Козловська Т.В. яка підтримала клопотання про виклик працівника поліції та витребування доказів.
Апеляційним судом було відмовлено в задоволенні клопотання про витребування доказів, зазначених в клопотанні, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представляло декілька захисників, в липні 2025 року захисник звертався до суду першої інстанції з клопотанням про витребування доказів, а саме відеозаписів з нагрудних відеокамер поліцейських СОГ, які зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , зазначене клопотання було задоволено, на виконання Білгород-Дністровським районним відділом поліції № 2 надано відеоматеріали на диску відносно події що мала місце 25.05.2025 року за участю ОСОБА_1 , зазначений диск долучено до матеріалів справи. Стосовно інших доказів, які просить витребувати захисник, апеляційний суд зазначає, що з відповідним клопотанням в суді першої інстанції сторона захисту не зверталася, об`єктивних причин щодо не можливості заявити їх в суді першої інстанції під час розгляду справи в матеріалах справи відсутні.
Апеляційним судом відмовлено в задоволенні клопотання про виклик працівника поліції, оскільки в клопотанні не зазначено які саме обставини та події, які зафіксовані на відеозаписі, необхідно з`ясувати.
В судовому засіданні 13.04.2026 року в режимі відеоконференції приймала участь захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Козловська Т.В. яка підтримала доводи апеляційної скарги.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає необхідним зазначити таке.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Виконання даного пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність, незалежно від того водій перебував у стані сп`яніння чи ні.
На підтвердження вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП до суду надано протокол серії ЕПР1 № 341747 від 26.05.2025 року.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 341747 від 26.05.2025 року вбачається, що 25.05.2025 о 23:50 год а/д Т1628 в с. Нерушай Білгород-Дністровського району Одеської області водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом, а саме: автомобілем марки «Volkswagen CC» з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою пристрою алкотестер драгер відмовився, від проходження такого самого огляду у медичному закладі також відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
До матеріалів справи про адміністративне правопорушення долучено: постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4817891 від 26.05.2025 року у відношенні ОСОБА_1 ; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.05.2025 року; рапорт інспектора СРПП ВП № 2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції Гречального В. згідно якого, йому під час несення добового чергування надійшов телефонний дзвінок від членів слідчо-оперативної групи ВП № 2 про виявлення автомобіля «Volkswagen CC» з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 , водій якого хаотично керує транспортним засобом з одної сторони в іншу та чіпляє узбіччя, водія автомобіля зупинено. Прибувши на місце було встановлено що за кермом перебуває ОСОБА_1 , який керував в стані алкогольного сп`яніння, водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою пристрою алкотестер драгер на що він відмовися, також запропоновано пройти огляд у медичному закладі на що він також відмовився. ОСОБА_1 було роз`яснено що відносно нього буде складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч.1 ст. 126 КУпАП. 
Також долучено довідку за відомостями ІПНП ІП «Адмінпрактика», згідно якої ОСОБА_1 не притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 с. 130 КУпАП та долучено рапорт старшого відділення № 2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта Ведути О., згідно якого після відпрацювання виклику він разом з оперуповноваженим зонального сектору № 2 ВКП Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області повертались на службовому автомобілі до відділення поліції. Під час руху з другорядної дороги попереду виїхав автомобіль марки «Volkswagen CC», який після виїзду з перехрестя проявляв неадекватну поведінку при їзді на автодорозі, з`їжджав на узбіччя та незрозуміло маневрував по автодорозі, що суперечить правилам дорожнього руху, внаслідок чого було прийняте рішення про зупинку транспортного засобу на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», при розміві у водія виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, які проявлялись у нечіткій мові, різкому запаху алкоголю з порожнини рота, після чого прийнято рішення про виклик наряду СРПП, для перевірки водія на стан алкогольного сп`яніння.
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції вважав, що надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими, достовірними та отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного. Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується дослідженими матеріалами справи, а тому суд першої інстанції зазначив про відсутність сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке полягає у відмові пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Зазначив, що доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується оглянутими відеозаписами, з яких чітко вбачається порушення останнім вимог п. 2.5 ПДР, згідно якого водій зобов`язаний на вимогу робітника поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. На підставі викладеного, з урахуванням характеру скоєного правопорушення, даних про особу ОСОБА_1 , приймаючи до уваги ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують адміністративну відповідальність та інші вимоги ст. 33 КУпАП, з метою виховання правопорушника та попередження наступних правопорушень, суд дійшов до висновку про необхідність накладення на винного адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав належну правову оцінку доказам, обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103(далі Порядок).
Відповідно до ч. ч. 2, 4, 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 341747 від 26.05.2025 року містить посилання на те, що відмова особи на від проходження огляду на стан сп`яніння та складання протоколу фіксувалось на нагрудний відео реєстратор NS 211315. 
З відеозапису вбачається, що під час спілкування працівник поліції спитав ОСОБА_1 чи вживав він алкогольні напої перед тим як сідати за кермо, на що ОСОБА_1 відповів що пив пиво (NS 211315 00:08).
Положеннями п. 2 - 4 розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Згідно п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
З аналізу вказаних норм права вбачається, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Отже, підстави вважати чи перебувають у стані сп`яніння особи відноситься до виключних повноважень працівників поліції, цьому кореспондує обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд.
Поліцейським запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою пристрою алкотестр Драгер, водій від проходження запропонованого огляду відмовився, на запитання поліцейського чи буде ОСОБА_1 проходити огляд у медичному закладі, останній відмовився (NS 211315 00:08).
Після відмови від проходження огляду поліцейським повідомлено про наслідок такої відмови, а саме складання протоколу про адміністративне правопорушення. Водій зазначив, що він є військовослужбовцем та не бажає приходити будь-який огляд (NS 211315 00:09).
Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Доводи захисника про відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення ознак алкогольного сп`яніння, не свідчать про невідповідність зазначеного протоколу вимогам ст. 256 КУпАП, та не є підставою для визнання його неналежним та недопустимим доказом. Оскільки огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Апеляційний суд зазначає, що з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 пояснив, що вживав пиво, тому у поліцейського були підстави вважати, що водій перебував у стані сп`яніння, у зв`язку з чим водій на вимогу поліцейського зобов`язан був пройти в установленому порядку огляд на стан сп`яніння.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.
Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.
Всі докази, наявні в справі, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають. Достовірність цих доказів стороною захисту, зокрема і самим ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не спростовано.
Доводи апеляційної скарги, що пропозиція пройти огляд формувалася працівниками поліції не як обов?язок встановлений законом, а як нібито особисте бажання або «право» водія, не знайшли свого підтвердження, оскільки працівником поліції роз`яснено насліки такої відмови, а саме, що стосовно водія буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також не знайшли свого підтвердження, доводи апеляційної скарги, щодо здійснення психологічного тиску по відношенню до ОСОБА_1 , апеляційний суд встановив, що працівники поліції діяли з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», якою визначено порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, доказів оскарження дій працівників поліції, що складали протокол та фіксували правопорушення, а також працівників поліції якими було зупинено транспортний засіб, в порядку передбаченому чинним законодавством, матеріали справи не містять.
До матеріалів справи про адміністративне правопорушення долучено направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Саратської ЦРЛ від 25.05.2025 року, згідно якого ОСОБА_1 направляється на огляд, оскільки у результаті огляду, виявлено ознаки сп`яніння: почервоніння очей, хитка хода, запах з порожнини рота. На огляд у заклад охорони здоров`я не доставлявся, водій відмовився. 
Щодо доводів апеляційної скарги про незаконну зупинку транспортного засобу неналежним суб?єктом апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Поліцейський, згідно з п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 35 вказаного Закону поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення тощо.
Підстави зупинки підтверджуються, зокрема, рапортом старшого відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області О. Ведути з викладеними обставинами від 25.05.2025 року та рапортом поліцейського СРПП ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області В.В. Гречального від 26.05.2025 року, а тому покликання захисника на відсутність доказів факту порушення ПДР ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки дії працівників поліції були обґрунтованими і такими, що відповідали вимогам Закону України «Про національну поліцію».
Посилання апелянта на те, що процедура огляду працівниками поліції була проведена з порушеннями, через його статус військовослужбовця, оскільки повинна була застосовуватись спеціальна процедура, передбачена ст. 266-1 КУпАП, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на наступне.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 266-1 КУпАП огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Зі змісту п. 1 ч.1 ст.255 КУпАП вбачається, що уповноважені посадові особи органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України не наділені повноваженнями складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а такими повноваженнями наділені уповноважені особи органів Національної поліції.
При цьому уповноважені посадові особи органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.44, ч.ч.2, 3 ст.123, ст.ст.172-10-172-20, 173, 174, 178, 182, 184-1, 185 і 185-7 КУпАП.
Також, відповідно до п. 11 ч. 2 ст. 255 КУпАП протоколи про адміністративні правопорушення мають право складати посадові особи Військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (про правопорушення, вчинені військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, - частина п`ята статті 122, стаття 122-2, частина третя статті 123, стаття 124, а також про всі порушення правил дорожнього руху, вчинені особами (крім військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів), які керують транспортними засобами Збройних Сил України та інших військових формувань).
Статтею 235-1 КУпАП визначено, що Військова інспекція безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України розглядає справи про вчинені водіями військових транспортних засобів – військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків правопорушення, передбачені ч. 1, 4, 5 ст. 121, ст. 121-1, ч. 1,2,3,4 ст. 122, ч.1 ст. 123, ст. 124-1-126, ст. 132-1 цього Кодексу. Від імені військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України розглядати справи про адміністративні правопорушення мають право посадові особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. Посадова особа військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, розглянувши справу про зазначені у частині першій цієї статті правопорушення, може накласти на винних адміністративне стягнення у вигляді попередження або передати матеріали про ці правопорушення відповідним командирам (начальникам) для вирішення питання про притягнення винних до відповідальності згідно з Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Протоколи про вчинені водіями військових транспортних засобів - військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків порушення правил дорожнього руху, за які може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, передаються військовим інспектором безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України до суду. Матеріали про вчинені військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків правопорушення, передбачені статтями 80, 126, 128, 128-1, частинами першою і другою статті 129 і статтею 140 цього Кодексу, передаються військовою інспекцією безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України відповідним командирам (начальникам) для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності.
Проте, будь-які відомості про те, що ОСОБА_1 виконував обов`язки військовослужбовця за події, що мала місце 25.05.2025 року, матеріали справи не містять.
Отже, враховуючи, що на момент вчинення правопорушення ОСОБА_1 не перебував при виконанні обов`язків військової служби, а керував приватним транспортним засобом, апеляційний суд приходить до висновку, що факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки зафіксовано у встановленому законом порядку, передбаченому ст. 266 КУпАП, уповноваженими на те особами - працівниками патрульної поліції та складено протокол про адміністративне правопорушення у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП.
Апеляційний суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2007 у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодилася нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому висновок Татарбунарського районного суду Одеської області від 28 січня 2026 року є законним та обґрунтованим, отже відсутні підстави для скасування або зміни постанови суду.
За змістом ч.1 ст.130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Із аналізу вищевказаної норми закону вбачається, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не є альтернативною, а передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу, поєднаного із позбавленням права керування транспортними засобами.
При цьому, у даному випадку, загальні засади призначення адміністративного стягнення, визначені ч. 1 ст. 33 КУпАП, не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки передбачено накладення стягнення у межах, установлених цим Кодексом.
Така логіка законодавця обумовлена характером інкримінованого правопорушення, яке полягає у використанні джерела підвищеної небезпеки, яким є автомобіль, особою, яка знаходиться у стані сп`яніння, що свідчить про підвищену протиправність діяння.
Безальтернативність стягнення також спрямована на досягнення у суспільстві превентивною мети, а саме запобігання вчиненню цих правопорушень, як безпосередньо особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, так і іншими особами.
Отже, накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на  ОСОБА_2  у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, вимогам ст.ст. 33, 34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення.
Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Козловська Т.В. про індивідуалізацію адміністративного стягнення, а саме принципу індивідуалізації юридичної відповідальності та за аналогією закону, з урахуванням положень ст. 69 КК України, не застосовувати додаткове адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, обмежившись накладенням штрафу, апеляційний суд відхиляє з урахуванням встановленої законодавцем безальтернативної санкції, характеру вчиненого діяння та суспільної небезпеки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП.
У відповідності до припису п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Отже, за результатами апеляційного розгляду апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та справедливою, тому підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.
З огляду на вищенаведене, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Козловської Тетяни Вікторівни, залишити без задоволення.
Постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 28 січня 2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Коновалова