Справа № 947/33600/25
Провадження № 2/515/270/26

Татарбунарський районний суд Одеської області 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
10 березня 2026 року м. Татарбунари
Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Дем`янової О.А.,
за участю секретаря судового засідання Унгурян Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Татарбунари Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2025 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі-АТ КБ «ПриватБанк») свого представника Ляр Д.Ю. звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, ознайомився з умовами кредитування та власноручно на планшеті підписав Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 24.09.2019 року та Паспорт кредиту, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 року № 151 “Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України”. На підставі укладеного Договору відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер – НОМЕР_1 , строк дії - 09/23, тип -Універсальна, також згодом отримав кредитну картку номер – НОМЕР_2 , строк дії - 10/27, тип -Універсальна GOLD. Відповідач користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції, таким чином, згідно до Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ №164 від 29.07.2022 року, він є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком. 24.07.2024 року відповідач за допомогою OTP пароля підписав у системі самообслуговування Приват24 Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та Додаткову угоду №SAMDNWFC00054624350_01 до Кредитного договору, відповідно до умов якої, враховуючи фінансовий стан останнього, сторони погодили льготні умови обслуговування. Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач, будучи власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком, користувався кредитним лімітом, проте свої зобов`язання за Договором щодо погашення кредиту не виконує, у зв`язку з чим, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 18.08.2025 року має заборгованість у сумі 49092,03 грн., яка складається з 45477,03 грн. заборгованості за тілом кредиту та 3615,00 грн. заборгованості за простроченими відсотками.
Посилаючись на невиконання відповідачем умов Договору, позивач просив стягнути з нього заборгованість у вказаному розмірі, а також судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду у сумі 2422 грн 20 коп.
12 вересня 2025 року Київський районний суд м.Одеси виніс ухвалу, якою цивільну справу направлено за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Білгород-Дністровського міськрайонного суду одеської області.

08 жовтня 2025 року Білгород-Дністровський міскрайонний суд Одеської області виніс ухвалу про передачу справи за підсудністю до Татарбунарського районного суду Одеської області.
16 грудня 2025 року у порядку автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд судді Дем`яновій О.А.
Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 16 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Представник позивача до позовної заяви додав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якій також не заперечував проти винесення заочного рішення, а також клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про дослідження доказів
Згідно з відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру №1763930 від 11.09.2025 року, яка на запит суду, поданого у порядку ч. 6 ст.187 ЦПК України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідачу судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку за місцем його проживання направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою пошти «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.35).
Згідно з ч.7 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»).
Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «Відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки (постанова Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18).
Отже, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи судом. У встановлений строк відзиву на позов не подав.
Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження до суду не надходили.
Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
У зв`язку із не виявленням обставин, які перешкоджають проведенню судового засідання, враховуючи заяви учасників провадження, керуючись частиною першою статті 223 ЦПК України суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності учасників справи.
Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, з ухваленням заочного рішення, у відповідності до ст.ст.280-282 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 24.09.2019 року ОСОБА_2 (іпн НОМЕР_3 ) звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву від 24.09.2019 року, Заяву про приєднання до Умов на Правил надання послуг в ПриватБанку в редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку (а.с.37-38,64-65).
Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Відповідачем підписано власноруч, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 №151 “Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України”.
У Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 24.09.2019 року зазначено всі істотні умови Договору «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», основні умови кредитування, тип кредиту, строк кредитування, спосіб та строки надання кредиту, інформація щодо реальної процентної річної ставки та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, а також відповідальність сторін за невиконання умов Договору.
Пунктом 2.1. Умов та Правил надання послуг від 24.09.2019 року сторони на підставі ст.212 Цивільного кодексу України узгодили, що права та обов`язки Сторін щодо надання та повернення кредитів «Оплата частинами та Миттєва розстрочка» виникають з моменту здійснення Клієнтом будь-яких списань зі свого рахунку, в т.ч. зняття готівки, за рахунок кредитів «Оплата частинами» та/або “Оплата частинами Гроші в періоді” та/або «Миттєва розстрочка» та/або “Миттєва розстрочка. Акційна”, умови яких викладені в цих Умовах.
Підписавши власноручно Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_1 погодив з кредитодавцем наступні умови: Тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 50 000 грн.; Тип кредитної карти-Картка «Універсальна»; Строк кредитування: 20 років; Процентна ставка, відсотків річних: 43,2%. Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.2., 1.3, 1.4 Договору). 
Підписуючи Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ОСОБА_1 погодився, що ця Заява про приєднання, яка являє собою Генеральний кредитний договір, визначає істотні умови кредитування "Оплата частинами" та "Миттєва розстрочка" для максимально можливого розміру кредитного ліміту. При цьому в подальшому Сторони узгоджують конкретний розмір кредиту та інші істотні умови шляхом підписання окремих Заяв про надання кредиту у дату ініціювання Клієнтом платіжних операцій зі свого рахунку за рахунок кредитів "Оплата частинами" та/або "Миттєва розстрочка". На підставі статті 212 Цивільного кодексу України Сторони узгодили, що права та обов`язки Сторін щодо надання та повернення кредитів "Оплата частинами та Миттєва розстрочка" виникають з моменту здійснення Клієнтом будь-яких платіжних операцій зі свого рахунку за рахунок кредитів "Оплата частинами" та/або "Миттєва розстрочка", умови яких викладені нижче. При цьому Сторони узгодили, що за цим Договором діятимуть умови та Тарифи Банку, чинні на дату здійснення платіжної операції, та які можуть відрізнятися від тих, що зазначені в цій Заяві на дату її підписання. 
Сторони узгодили при наданні Банком будь-яких послуг Клієнту, в т.ч., але не виключно, платіжних послуг, укладення між Сторонами кредитних договорів, будь-яких інших правочинів, підписання електронних документів використання Простого електронного підпису. Сторони визнають Простим електронним підписом такі способи підписів Клієнта: OTP-пароль, Одноразовий ідентифікатор, QR-код, ПІН-код, підпис в IVR та біометричні дані Клієнта (п. 14.1., 14.2. Умов та Правил).
Згідно з п.10.5 Умов та Правил платежі здійснюються щомісяця рівними частинами до дати оформлення угоди згідно Графіку погашення кредиту.
За змістом п.11. Умов та Правил тарифи (комісії та інші платежі за надання та користування платіжними послугами; проценти, комісії та інші обов`язкові платежі), чинні на момент укладення цього Договору, містяться у мережі інтернет за посиланням https://privatbank.ua/terms.
Також, відповідач перед підписанням Заяви у той же день ознайомився та підписав за допомогою ОТП-пароля Паспорт споживчого кредиту, що містить всі умови кредитування (а.с.64-65).
Клієнт має право відмовитися від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів у порядку та на умовах, визначених Законом України "Про споживче кредитування" (п.12 Умов та Правил).
Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п.1.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору). 
На підставі укладеного Договору, згідно з Довідкою № 0000004677814001 від 20.08.2025 року для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту 24.09.2019 року відповідач отримав кредитну картку номер - НОМЕР_1 , строк дії - 09/23, тип-Універсальна (а.с.67).
Із Довідки №0000004677826282 від 20.08.2025 року вбачається, що кредитний ліміт по картці ОСОБА_1 неодноразово змінювався в бік зростання та максимальна сума кредиту 44530,00 грн була встановлена станом на 22.04.2024 року (а.с.66).
Після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково отримано картку номер НОМЕР_2 , строк дії - 10/27, тип -Універсальна GOLD, що також підтверджується Довідкою № 0000004677814001 від 20.08.2025 року.
В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на 40,8 % річних. 
У процесі користування кредитним рахунком клієнту доступні у вільному доступі на сайті банку та у додатку Приват24 умови обслуговування кредитних карток, які банк постійно пропонує клієнту для ознайомлення огляду щоразу, коли відбуваються зміни.
24.07.2024 року відповідач у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP пароля 24.07.2024 о 22:05 год підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Додаткову угоду №SAMDNWFC00054624350_01 до Кредитного договору (а.с.39-52,53-55). 
Відповідно до п. 1. Додаткової угоди сторони узгодили змінити умови Кредитного договору шляхом внесення в Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг наступних змін: Тип кредиту - невідновлювана кредитна лінія; Строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією, але не більше 5 років з дати укладення цієї Додаткової угоди; процентна ставка: 12,0 % річних; мінімальний платіж зменшено до 1% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн. щомісячно протягом перших шести календарних місяців з дати укладення цієї додаткової угоди, із збільшенням до 3% починаючи із 7 місяця календарного місяця з дати укладення цієї додаткової угоди до дати повного погашення кредиту ( п.п. 1.1., 1.2.,1.3 Договору).
Згідно п. 2. Додаткової угоди сторони узгодили, що в разі порушення відповідачем зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст.ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту Клієнт зобов`язаний повернути Банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за Договором в повному обсязі.
З Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 24.09.2019 року, Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 24.09.2019 року та Паспорту споживчого кредиту вбачається, що позичальником є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому ідентифікацію особи здійснено за інн НОМЕР_3 та паспортом серії НОМЕР_4 , виданим 15.04.2009 року Татарбунарським РВ ГУМВС України в одеській області.
Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 24.07.2024 року та Додаткова угода № SAMDNWFC00054624350_01 до Кредитного договору від 24/07/2024 підписані ОСОБА_1 , ідентифікацію якого банк здійснив за рнокпп користувача НОМЕР_3 та електронним паспортом громадянина України номер НОМЕР_5 , виданим 15.03.2023 року, орган, що видав – 5112.
Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що за період користування позичальником послугами банку, він змінив прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » та 15.03.2023 року отримав паспорт з новим прізвищем, при цьому ідентифікацію особи здійснено за датою народження, місцем народження та рнокпп НОМЕР_3 позичальника.
Із Виписки за договором №б/н за період 24.09.2019 – 20.08.2025 вбачається, що ОСОБА_1 активно користувався кредитною карткою: здійснював перекази коштів на рахунки інших осіб, здійснював покупки, поповнював рахунок на мобільний телефон. Також, по картці відбувалися округлення залишків на Скарбничку, зарахування зі Скарбнички, списання відсотків за використання кредитного ліміту, комісії за обслуговування (членський внесок) та 01.08.2025 року припинилися операції по картці (а.с.69-87).
Отже, банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, за зверненнями відповідача відкрив рахунок та надавав кредитні картки до нього як електронний платіжний інструмент, який дає можливість використовувати власні кошти або кредитний ліміт на банківському рахунку для здійснення безготівкових операцій, тим самим відповідач мав безперервний доступ до самого рахунку. 
За умовами Договору відповідач зобов`язався повернути використану частину кредитного ліміту щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором.
Однак, в процесі користування кредитним рахунком ОСОБА_1 не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, не сплатив у повному обсязі відсотки за користування кредитом, у зв`язку з чим станом на 18.08.2025 року у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 49092,03 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 45477,03 грн, заборгованість за простроченими відсотками - 3615,00 грн (а.с.88-107).
При цьому із розрахунку заборгованості слідує, що ОСОБА_1 користуючись кредитним лімітом, частково здійснював сплату коштів, якою за період його використання частково погашав заборгованість за поточним тілом кредиту у сумі 112120,61 грн, також відбулося погашення заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 570,84 грн, погашено заборгованість за нарахованими відсотками у сумі 3519,74 грн та погашено заборгованість по простроченими відсотками у сумі 1945,20 грн.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1статті 627 ЦК України).
За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Системний аналіз указаним норм закону свідчить про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України.)
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Частиною 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Отже, сума наданого кредиту, розмір процентної ставки, порядок її нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі.
Згідно з частинами 1, 2 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Частиною 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У цьому випадку, умови кредитного договору, який за своєю суттю є договором приєднання, розробив АТ КБ «ПриватБанк». Такі умови повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц.
Таким чином, підписавши Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг 24.09.2019 року та згодом Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 24.07.2024 року, ОСОБА_1 приєднався до запропонованого банком договору та прийняв його умови про розмір наданого кредиту, розмір процентної ставки, порядок її нарахування, розмір і порядок нарахування штрафних санкцій, порядок надання та порядок повернення кредиту.
Надана позивачем виписка по особовому рахунку ОСОБА_1 підтверджує регулярне користування відповідачем кредитними коштами.
Суд враховує, що виписка має статус первинного документу з таких підстав.
У постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц (провадження №61-517св18) зроблено правовий висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно із вказаною нормою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Отже, виписка з рахунка особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20 (провадження № 61-168св21), від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20 (провадження № 61-9207св21), від 01 грудня 2021 року у справі № 752/14554/15-ц (провадження № 61-14046св21), від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц (провадження № 61-648св21).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано доказів сплати заборгованості за кредитним договором у повному обсязі, а також не надано доказів оспорення кредитного договору, визнання його судом нечинним чи нікчемним.
Відповідач також з клопотанням про витребування відповідних доказів до суду не звертався та не скористався своїм правом надання відзиву на позовну заяву у разі незгоди з її вимогами.
Частинами 1, 2 статті 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, проценти за користування кредитом відповідачу нараховувались за ставкою 40,8 % річних для карт Універсальна. Такий розмір процентів погоджено між сторонами в п.1.3 Заяви про приєднання, підписаної відповідачем.
Тобто умовами Заяви визначено процентну ставку.
Згідно з розрахунком заборгованості та випискою по особовому рахунку розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 18.08.2025 року складає 49092,03 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 45477,03 грн, заборгованість за простроченими відсотками - 3615,00 грн.
Враховуючи вище викладене та дослідивши всі наявні докази, судом приймається до уваги надані позивачем виписка про рух коштів по рахунку відповідача та розрахунок заборгованості, при цьому суд зауважує, що відповідач у свою чергу не надав до суду заперечень та/або відзиву на позовну заяву, а також не надав належних та допустимих доказів, які б спростовували наявність його заборгованості перед позивачем та підтверджували належне виконання зобов`язань за кредитним договором.
З урахуванням досліджених обставин справи, зокрема щодо неналежного виконання відповідачем умов договору, суд вважає вимоги позивача належним чином обґрунтованими.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 12, ч. 2 ст. 13 ЦПК України).
Відповідач з клопотанням про витребування відповідних доказів до суду не звертався та не скористався своїм правом надання відзиву на позовну заяву у разі незгоди з її вимогами.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Враховуючи, що усі фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також положення частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд дійшов висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника повернути фактично отриману та неповернуту суму кредитних коштів у розмірі 45477,03 грн та заборгованість за простроченими відсотками у сумі 3615,00 грн.
Визначаючи розмір понесених судових витрат суд виходить з наступного.
Відповідно до п.6 ч.1ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2422,40 грн.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви у сумі 2 422 грн 40 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,12,13,76-81,89,133,141,263-265,268,273,280-284,354,355 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.09.2019 року у розмірі 49092 (сорок дев`ять тисяч дев`яносто дві) грн 03 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 45477,03 грн та заборгованості за простроченими відсотками у сумі 3615,00 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. 
Копію рішення направити учасникам справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дата складення повного судового рішення 10 березня 2026 року.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», код ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (рнокпп НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя О.А.Дем`янова