ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року	Львів	Справа № 500/296/25 пров. № А/857/14124/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В., 
суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року у справі №500/296/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

суддя у І інстанції Юзьків М.І.,
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Тернопіль,
дата складення повного тексту рішення 17 березня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

20.01.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – ГУ ПФУ в Івано-Франківській області) та Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі – ГУ ПФУ в Тернопільській області), у якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 07.01.2025 № 334/03-16 про відмову у перерахунку пенсії позивачці відповідно до Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу";
- зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області здійснити призначення та виплату позивачці пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII з дати звернення 31.12.2024 з визначенням розміру пенсії відповідно до поданих заявою довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих ГУ ПФУ в Тернопільській області з врахуванням вказаних сум у довідках.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 у справі №500/296/25, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позов було задоволено. 
При цьому суд першої інстанції, з посиланням на висновки Верховного Суду, виходив із того, що законодавець передбачив пенсіонеру можливість вибору перейти на пенсію на інших підставах, а тому позивачка має право на переведення її з пенсії за віком до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058-ІV) на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».
У апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Івано-Франківській області просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
У обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що Законом України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» не передбачено можливість здійснення перерахунків уже призначених пенсій державним службовцям. Згідно з даними з електронної пенсійної справи ОСОБА_1 вже отримувала пенсію за віком з 05.10.2010 по 30.04.2020 відповідно до Закону України «Про державну службу», з 01.05.2020 здійснено перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV від 09.07.2003, а тому права не повторне призначення такої ж пенсії немає. Вважає, що ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, врахувавши всі обставини, прийняло законне рішення про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебувала на обліку в ГУ ПФУ в Тернопільській області як одержувачка пенсії по віку відповідно до Закону України “Про державну службу” №3723-ХІІ від 16.12.1993. 
У подальшому на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.11.2022 у справі № 500/3039/22 позивачку з 01.05.2020 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV) із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме: за 2017, 2018, 2019 роки при перерахунку. 
31.12.2024 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Тернопільській області із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу №889-VIII від 10.12.2015, до якої було додано довідки про складові заробітної плати державного службовця, а саме: 
довідку № 0603-07-155 від 27.12.2024 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели кваліфікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); 
довідку № 0603-07-156 від 27.12.2024 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби.
Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Івано-Франківській області.
За результатами розгляду вказаної заяви рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 07.01.2025 №961170199240 позивачці відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII не передбачає можливість здійснення перерахунків раніше призначених пенсій державним службовцям.
Вважаючи таке рішення пенсійного органу протиправним, ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду із цим позовом.
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Так, до 01.05.2016 умови пенсійного забезпечення державних службовців визначалися Законом "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.
З 01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, який визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема і порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців.
Відповідно до статті 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону №1058-IV.
Також пунктом 1 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622 (далі – Порядок №622) аналогічно до положень статті 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, визначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону № 1058-IV.
Пунктом 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII передбачено, що Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII.
Відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статті 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Положеннями пункту 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Аналогічні положення закріплені у Порядку № 622.
Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку, згідно з пунктами 10 та 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ мають право особи, які на день набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.
Згідно з частиною першою статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Отже, право на пенсію державного службовця за змістом частини першої статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ мали особи, які:
а) досягли певного віку;
б) мають передбачений законодавством страховий стаж;
в) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Таким чином, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Як встановлено судом, позивачці вже призначалась пенсія за віком за нормами Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, яку вона отримувала до переведення на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV (до 01.03.2019).
31.12.2024 позивачка звернулася до пенсійного органу із заявою, у якій просила перевести її на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, додавши документи за переліком згідно з розпискою-повідомленням та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.
Відповідач оскаржуваним рішенням у переведенні на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII відмовив з тих підстав, що пенсія за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» їй уже призначалась, а Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII не передбачає можливість здійснення перерахунків раніше призначених пенсій державним службовцям.
Отже, у цій справі ключовим є питання правозастосування норм пенсійного законодавства у контексті реалізації особою права на повернення до виду пенсійного забезпечення, який їй уже було призначено у минулому, зокрема, до пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», після переведення на інший вид пенсії за нормами Закону № 1058-IV.
Апеляційний суду зазначає, що порушене у справі питання правомірності повторного переведення особи на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» було предметом розгляду у Верховному Суді
Так, під час розгляду справи № 140/5363/24 (постанова від 25.07.2025), взявши до уваги правову позицію, викладену у Рішенні Конституційного Суду України від 23.12.2022 №?3-р/2022 у справі №?3-132/2018 (5462/17), ухваленому за конституційною скаргою щодо перевірки на відповідність Конституції України підпункту 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №?889-VIII, Верховний Суд дійшов висновку, що чинне законодавство України не передбачає можливості повторного призначення пенсії державного службовця, яка вже була призначена раніше, а також не встановлює правового механізму її перерахунку у зв`язку зі зміною (збільшенням) складових заробітної плати. Визнання підпункту 1 пункту 2 розділу XI Закону №?889-VIII таким, що не відповідає Конституції України (рішення Конституційного Суду України від 23 грудня 2022 року №?3-р/2022), не надає особі безпосереднього права на перерахунок пенсії без наявності відповідного законодавчого врегулювання механізму такого перерахунку. До моменту внесення Верховною Радою України відповідних змін, якими буде унормовано порядок реалізації цього права, вимоги про переведення особи на пенсію державного службовця та її перерахунок не можуть вважатися обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Виходячи з наведеного апеляційний суд вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо наявності у ОСОБА_1 правових передумов для реалізації права на отримання пенсії державного службовця відповідно до норм Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, оскільки такий не передбачає можливості повторного призначення або перерахунку пенсії державного службовця у зв`язку із зміною складових заробітної плати після припинення державної служби, а відтак такий висновок є таким, що не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.
За правилами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Підсумовуючи викладене, на думку апеляційного суду, при вирішенні цього публічно-правового спору суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та допустив невідповідність висновків, викладених у його судовому рішенні, таким обставинам. Відтак, апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Івано-Франківській області слід задовольнити, скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю. 

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року у справі № 500/296/25 скасувати та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар