ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/2997/25  Номер провадження 22-ц/814/1372/26	Головуючий у 1-й інстанції Черков В. Г.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.
судді: Дорош А.І., Триголов В.М.
розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 04 листопада 2025 року (час ухвалення судового рішення не зазначено, дата виготовлення повного текста судового рішення - 04 листопада 2025 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У вересні 2025 року ТОВ «ФК «Процент» звернувся до суду з вказаним позовом, просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № 17084 від 15.08.2024 станом на 20.08.2025 у розмірі 38 798,24 грн, яка складається з: 6 964 грн – заборгованості за кредитом; 31 834,24 грн – заборгованості за нарахованими процентами за період з 15.08.2024 по 15.08.2025, що нараховані відповідно до п.1.2. Кредитного договору за ставкою 1,5% за кожен день користування кредитом (547,50% річних) та графіку платежів, а також судові витрати у розмірі 2 422,40 грн та 1 000 грн витрат на правничу допомогу.
В обгрунтування позову посилалось на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 04 листопада 2025 року позов ТОВ «ФК «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Процент» заборгованість за кредитним договором від 15.08.2024 № 17084 у загальному розмірі 38 798 грн 24 коп., яка складається з наступного: тіло кредиту у розмірі 6 964 грн, відсотки у розмірі 31 834 грн 24 коп.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Процент» витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн, а всього 7 422 грн 40 копійок; в решті вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не перевірив правильність нарахованих процентів, та не застосував до правовідносин ЗУ «Про споживче кредитування», не врахував часткове погашення заборгованості.
Звертав увагу, що відсотки в 4,5 разів більші ніж тіло кредиту.
Також вказував на відсутність в матеріалах справи доказів понесених позивачем витрат на правничу допомогу та зазначав, що на його утриманні є двоє неповнолітніх дітей і стягнення 5 000 грн є для нього надмірним тягарем.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Процент», посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.
У підтвердження заперечень проти апеляційної скарги повторно вказує зазначене у позові та додатково звертає увагу, що відповідач під час укладення договору був ознайомлений з його умовами.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав:
Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права. 
З матеріалів справи вбачається, що 15.08.2024 між ТОВ "ФК "Процент" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 17084, згідно з умовами якого товариство зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в розмірі 7 000 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим договором. (а.с. 14-18)
Пунктом 1.2. кредитного договору визначено, що процентна ставка за користування кредитом становить 1,5 % від суми кредиту за кожен день (річна процентна ставка становить 547,50 %) користування кредитом.
Строк надання кредиту становить 365 днів, з сплатою кредиту в кінці строку користування згідно додатку № 1 до цього договору.(пункт 1.3. кредитного договору)
Відповідно до п. 1.5. кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору є правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.
Товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб № НОМЕР_1 . (п. 1.7. кредитного договору)
Розмір та строки сплати позичальником платежів за цим договором погоджений сторонами в додатку №1 до цього договору. (п. 1.8. кредитного договору)
Пунктом 4.1. кредитного договору визначено, що сума кредиту та проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок товариства, зазначений у пункті 9 цього договору у строки відповідно до графіку визначеному у додатку №1.
Даний договір укладається в інформаційно-телекомунікаційній системі на сайті https://procent.com.uа відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". Після проходження реєстрації та ідентифікації в ІТС товариства, позичальник в особистому кабінеті в ІТС, реєструє електронний платіжний засіб на який буде перераховано суму кредиту. (п.п. 6.1., 6.3. кредитного договору)
Цей договір складено в електронному вигляді українською мовою, підписано позичальником з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором та кваліфікованого електронного підпису із кваліфікованою електронною позначкою часу та/або кваліфікованої електронної печатки з кваліфікованою електронною позначкою часу уповноваженою особою товариства. Договір створений та збережений в ІТС товариства, перетворений електронними засобами у візуальну форму.(п. 8.1. кредитного договору)
Даний кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 579993.( а.с.14-18)
Згідно квитанції про виплату № 42372-91225-07454, 15.08.2024 ТОВ «ФК «Процент» було проведена транзакція на платіжну картку № НОМЕР_1 відкриту в АТ «Райффайзен Банк» у розмірі 7 000 грн.( а.с.24)
Відповідно до наданого позивачем детального розрахунку заборгованості (щоденні нарахування і погашення) станом на 20.08.2025, заборгованість відповідача за кредитним договором № 17084 від 15.08.2024 становить 38 798,24 грн, з яких: 6 964 грн основного боргу, 31 834,24 грн процентів. (а.с. 25-29).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з доведеності та обгрунтованості позовних вимог.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.
Рішення суду у частині укладення договору не оскаржується, а тому відповідно до приписів ст.367 ЦПК України його законність і обґрунтованість апеляційним судом не перевіряється. 

Перевіряючи правильність нарахування процентів, колегія суддів виходить з такого.
Як вбачається з умов кредитного договору, кредит надається строком на 365 днів, тобто до 14.08.2025 (а.с.14 зворот), процентна ставка становить 1,5% за кожен день користування ( а.с.14)
04.09.2024 відповідачем внесено оплату у розмірі 476 грн, 05.09.2024 – 1 729 грн, 21.10.2024 – 4 100 грн (а.с.25-26) в рахунок погашення кредитного договору, тобто кошти внесені у строки, визначеними кредитором у п.1.3 та 1.4 договору.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»№ 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023), яким внесено зміни до ч. 5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 6 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 13 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Укладений 15.08.2024 кредитний договір № 17084 за своєю суттю є договором споживчого кредитування, тому ТОВ «ФК «Процент» не мало права визначати проценту ставку у розмірі 1,5 % в день, оскільки за станом на час укладення договору законом був чітко визначений максимальний денної ставки (1%).
Передбачений пунктом 17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою: 120 днів 2,5 %, 120 днів 1,5 %, поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Про це зазначено у частині 2 розділу II Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Кредитний договір укладено 15.08.2024, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому умова договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 1,5 % є нікчемною в силу положень частини п`ятої статті 8 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», отже колегія суддів приходить висновку, що по зазначеному кредитному договору розмір заборгованості по процентах необхідно розраховувати за процентною ставкою 1 % в день за період дії кредитного договору , а саме - з 15.08.2024 по 14.08.2025.
З урахуванням вимог діючого законодавства відсотки за користування кредитними коштами за період з 15.08.2024 по 04.09.2024 за ставкою 1% становить 1 470 грн, відповідно розрахунку (7 000 х 1% х 21).
04.09.2024 ОСОБА_1 було сплачено 476 грн, які згідно умов договору слід зарахувати на погашення процентів, а потім - на погашення тіла кредиту.
1 470 – 476 = 994 грн. Тобто станом на 04.09.2024 заборгованість ОСОБА_1 за процентами становила 994 грн.
05.09.2024 ОСОБА_1 було сплачено 1729 грн, які згідно умов договору слід зарахувати на погашення процентів, а потім - на погашення тіла кредиту.
994 +70 = 1 064 -1729 = 665 грн, які слід зарахувати на погашення заборгованості за тілом кредиту.
Таким чином, заборгованість за тілом кредиту за станом на 05.09.2024 становила 7000 - 665 = 6 335 грн, а за процентами 0 грн.
За період з 06.09.2024 по 22.10.2024 проценти слід нарахувати у розмірі 6 335 х 1% х 47 = 2 977,45 грн
22.10.2024 ОСОБА_1 здійснив оплату заборгованості у розмірі 4100 грн які згідно умов договору слід зарахувати на погашення процентів, а потім - на погашення тіла кредиту.
2977,45 - 4100 = 1 122,55 грн, які слід зарахувати на погашення заборгованості за тілом кредиту.
Таким чином, заборгованість за тілом кредиту за станом на 22.10.2024 становила 6 335 – 1122,55 = 5 212,45 грн, а за процентами 0 грн.
В подальшому ОСОБА_1 оплату на погашення заборгованості не проводив.
Отже, заборгованість ОСОБА_1 зі сплати процентів станом на 14.08.2025 буде становити 5 212,45 х 1% х 296 дні = 15 428,85грн.
З наведених мотивів рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог, а саме про часткове задоволення позову.
Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Частиною 1 та п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. 
Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «Процент», подаючи позовну заяву до суду, сплатило 2 422,40 грн судового збору (а.с.51)
Позовні вимоги ТОВ «ФК «Процент» задоволено частково, на 53,20%.
Таким чином, ТОВ «ФК «Процент» має право на стягнення з іншої сторони (відповідача) 2 422,40 х 53,20% = 1 288,72 грн судових витрат (сплата судового збору).
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 платив 4 623,76 грн судового збору.( а.с.88)
Апеляційна скарга задоволена на 46,80%.
Таким чином, ОСОБА_1 має право на стягнення з іншої сторони (позивача) 4623,76 х 46,80% = 2 163,92 грн судових витрат (сплата судового збору).
Відповідно до ч.10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Оскільки з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Процент» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1288,72 грн, а з ТОВ «ФК «Процент» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 163,92 грн, то, враховуючи ч.10 ст. 141 ЦПК України, з ТОВ «ФК «Процент» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути різницю судових витрат, покладених на обидві сторони, в розмірі 2 163,92 - 1288,72 = 875,20 грн, а також звільнити ОСОБА_1 від обов`язку сплачувати ТОВ «ФК «Процент» частину судового збору.

Щодо витрат на правничу допомогу, понесених позивачем.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Сталою судовою практикою Верховного Суду сформована правова позиція про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). 
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року (справа № 757/47925/15-ц), від 20 червня 2018 року (справа № 127/1284/14-ц), від 27 червня 2018 року (справа №554/9348/15-ц), від 25 липня 2018 року (справа № 522/4198/17-ц), від 15 квітня 2020 року (справа № 199/3939/18-ц), від 09 червня 2020 року (справа № 466/9758/16-ц).
Отже, сторона по справі у підтвердження понесених витрат на правничу допомогу має надати суду в обов`язковому порядку документ, що посвідчує сплату коштів за надані послуги. 
Слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. 
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Як вбачається з матеріалів наданих позивачем до позовної заяви правнича допомога ТОВ «ФК «Процент» надавалась адвокатом Руденко К.В. та складалась з:
складання та подання позовних заяв до суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та клопотання про витребування доказів, яка оцінена у 9000 грн;
складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику з ОСОБА_1 , яка оцінена у 1000 грн.(а.с.45)
Виходячи з розумності розміру витрат на професійну правничу (правову) допомогу, слід звернути увагу на те, що складання та подання позовних заяв до суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та клопотання про витребування доказів, складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику з ОСОБА_1 , за своє суттю є складовою підготовки та подання позовної заяви, що заявлені як окремі послуги, тому не можуть вважатися фактично понесеними як окремий вид робіт, виконаних адвокатом.
Отже, визначена сума виконаних адвокатом робіт, яку просить стягнути позивач з відповідача у розмірі 10 000 грн, є завищеною та підлягає зменшенню до 5 000 грн.
Таким чином, враховуючи відсоток задоволення позовних вимог 53,20%, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Процент» необхідно стягнути 5 000 х 53,20%= 2 660 грн витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 04 листопада 2025 року скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором № 17084 від 15.08.2024 у розмірі 20 641,30 грн, з яких: 5 212,45 грн заборгованість за тілом кредиту, 15 428,85 грн нарахованих процентів.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 875,20 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» витрати на правничу допомогу у розмірі 2 660 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 16 березня 2026 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов 

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов