Справа № 420/1148/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) до фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення податкового боргу,– 

В С Т А Н О В И В:

До суду з адміністративним позовом звернулось Головне управління ДПС в Одеській області (далі ДПС) до фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача податковий борг у загальному розмірі 5225283,53 грн.
Представник позивача зазначив, що згідно ідентифікаційних даних ФОПП Сирота прийнято рішення про припинення підприємницької діяльності та 19.11.2024 року проведено державну реєстрацію припинення. Відповідно до пп.65.10.8 п.65.10 ст.65 ПКУ державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування штрафних санкцій і нарахування пені за їх невиконання.
Згідно з ч.1 ст.52 ЦКУ фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, на яке згідно із законом може бути звернено стягнення.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що у фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 станом на 24.12.2025 року відповідно до інтегрованих карток платника (ІКП), довідки про податкову заборгованість та розрахунку податкового боргу, наявна податкова заборгованість у розмірі 5225283,53 грн, а саме: - по податку на додану вартість у розмірі 1 840 923,28 грн; - по військовому збору у розмірі 137457,92 грн; - по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 1 649 964,81 грн; - штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у розмірі 1 501 560,75 грн; - по адмін. штрафам та іншим санкціям у розмірі 1020 грн; - з Єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 94 356,76 грн.
Податкові зобов`язання визначені контролюючим органом у податкових повідомленнях – рішеннях від 30.09.2025 року.
У зв`язку з несплатою податкових зобов`язань податковим органом направлена боржнику податкова вимога форми «Ф» №0021976-1305-1532 від 24.11.2025 року, проте заборгованість у встановлені строки до бюджету не сплачена, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із даним позовом.
Ухвалою суду від 26.01.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Представник відповідача надав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що відповідач не отримував акт перевірки, ППР та податкову вимогу, у зв`язку з чим, заявлені контролюючим органом податкові зобов`язання не можуть вважатись узгодженими. На думку представника сам факт направлення рекомендованого листа без доказів його фактичного вручення (підписаного повідомлення про вручення) не є належним врученням у розмінні ст.42 ПКУ України. А отже позивач не довів, що грошові зобов`язання набули статусу узгоджених у встановленому порядку.
Вказує, що через відсутність ознайомлення із актом перевірки, відповідач був позбавлений можливості подати заперечення на нього, а направлення позову до суду без належного вручення первинних документів (акту перевірки, ППР, податкової вимоги) фактично позбавляє відповідача можливості здійснити захист своїх прав через механізм адміністративного оскарження. Представник звертає увагу, що позивач не надав копію наказу про призначення перевірки.
Щодо посилань контролюючого органу на норму про COVID-мораторій, представник відповідача зазначив, що вони є неспроможними, адже карантин закінчився 30.06.2023, а перевірка проводилась у 2025 році.
Представник позивача подав відповідь на відзив, в якій підтримав позовні вимоги та вказав, що згідно п.45.1. ст.45 ПКУ платник податків-фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків-фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків-фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси. Таким чином, Податковий кодекс України визначає місце проживання фізичної особи, як податкову адресу платника податків на яку необхідно направляти документи, серед іншого, податкові повідомлення-рішення, податкову вимогу, позовну заяву тощо. 
Представник вказує, що контролюючий орган надсилає документи фізичній особі-платнику податків за адресою, яка міститься в ІКС «Податковий блок» згідно даних ДРФО. Нормами ПКУ передбачено обов`язок фізичної особи-платника податків повідомляти податкові органи про зміну податкової адреси.
Щодо використання норм про COVID-19 мораторій представник зазначив, що втрата чинності нормами, що регулювали особливості перебігу строків під час карантину, не впливає на правову природу спірного податкового зобов`язання та не є предметом доказування у цій справі.
Справа розглянута у порядку письмового провадження.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, якій з 11.06.2018 року зареєстрований як фізична особо-підприємець та перебував на податковому обліку.
19.11.2024 проведено державну реєстрацію припинення фізичної – особи підприємця за №2005560060003142951.
Згідно з наданими ідентифікаційними даними щодо ОСОБА_1 підготовленими згідно баз даних ІКС «Податковий блок» податковим керуючим С. Губаревою та наданими до позову:
реєстраційні дані: ОСОБА_1 зареєстрований як ФОП 11.06.2018 року та взятий на податковий облік 11.06.2018 року, проведення держаної реєстрації припинення підприємницької діяльності – 19.11.2024 року, стан платника податків – припинено, але не знято з обліку;
додаткові дані: КАТОТТГ (Кодифікатор адміністративно-територіальних одиниць та територій територіальних громад) UА51100270010275193, адреса АДРЕСА_2 . Також вказані телефони та електронна адреса позивача;
місце проживання: тип адреси - адреса відповідно до даних ДРФО; адреса - АДРЕСА_3 ; дата внесення інформації про адресні дані – 2025-04-05 04:47:37;
види діяльності: КВЕД 47.78 роздрібна торгівля іншімі невживаними товарами в спеціалізованих магазинах;
реєстрація в якості платника єдиного внеску: дата реєстрації - 12.06.2024, дата анулювання - 19.11.2024 року.
Отже контролюючому органу з 05.04.2025 року достовірно відома адреса ОСОБА_1 як фізичної особи-платника податку. 
У зв`язку з надходженням від ЄДРЮО, ФОП та ГФ відомостей про припинення 19.11.2024 року ФОП ОСОБА_1 . ГУ ДПС виданий наказ від 16.06.2025 року про здійснення невиїзної документальної перевірки фізичної особи - платника податків з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 11.06.2018 року по 19.11.2024 року.
Перевірка здійснена з 15.08.2025 року по 21.08.2025 року.
В розділу ІІ Акту перевірки вказано, що ФОПП ОСОБА_1 11.06.2028 року отримав свідоцтво про державну реєстрацію, державна реєстрація припинення 19.11.2024 року. Фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 відповідно свідоцтва про держреєстрацію.
Також в акті перевірки зазначено, що копія наказу від 16.06.2025 року про перевірки, повідомлення про початок проведення перевірки направлено засобами поштового зв`язку. Поштове відправлення повернуто 04.07.2025 року за закінченням встановленого терміну зберігання.
Крім того, згідно з поштовими повідомленнями, які повернуті за терміном зберігання, копія акту перевірки направлена за адресою АДРЕСА_2 .
Контролюючим органом на підставі акта перевірки №46021/15-32-24-05-15/3216915012 від 28.08.2025 прийняті ППР та відповідачу визначені податкові зобов`язання: 
- по податку на додану вартість у ППР №53712/1532240520 від 30.09.2025 року в сумі 4420 грн, №53711/1532240520 від 30.09.2025 року в сумі 1 836 503,28 грн; 
- по військовому збору у ППР №53713/1532240520 від 30.09.2025 року в сумі 137457,92 грн; 
- по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у ППР №53739/1532240520 від 30.09.2025 року в сумі 99,36 грн, №53710/1532240520 від 30.09.2025 року в сумі 340 грн, №53709/1532240520 від 30.09.2025 року в сумі 1 649 600,63 грн; 
- по штрафним санкціям за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у ППР №53740/1532240520 від 30.09.2025 року в сумі 1 501 560,75 грн;
- по адмін. штрафам та іншим санкціям у ППР №53714/1532240520 від 30.09.2025 року в сумі 1020 грн;
- по єдиному податку з фізичних осіб №53597/1532240520 від 01.10.2025 року в сумі 94356,76 грн.
В ППР зазначена адреса ФОПП ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 та направлені за вказаною адресою згідно з поштовим повідомленням.
Відповідачем не сплачені визначені податкові зобов`язання.
Контролюючим органом в ІКП сформована станом на 24.12.2025 зафіксована податкова заборгованість відповідача перед бюджетом у сумі 5225283,53 грн, а також сформована податкова вимога форми «Ф» №0021976-1305-1532 від 24.11.2025 на вказану суму боргу, в якій податкова адреса ФОПП ОСОБА_1 зазначена – АДРЕСА_3 .
Позивачем направлено вказану на адресу вимогу форми «Ф» №0021976-1305-1532 від 24.11.2025, проте заборгованість у встановлені строки до бюджету не сплачена, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Спірні правовідносини виникли між фізичною особою-платником податків ОСОБА_1 та контролюючим органом ГУ ДПС та регламентуються Конституцією України, Податковим кодексом України (далі ПКУ).
Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до п.15.1 ст.15 ПКУ, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Пунктом 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПКУ визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пп. 65.10.8 п.65.10 ст.65 ПКУ державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування штрафних санкцій і нарахування пені за їх невиконання.
Згідно з п.21.1 ст.21 ПКУ посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема: дотримуватися Конституції та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.
Відповідно до вимог п.п.20.1.19 п.20.1 ст.20 ПК України органи державної податкової служби, окрім іншого, мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених ПК України.
Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
За правовою позицією Верховного Суду викладеної у постанові від 09.01.2024 року у справі №160/9696/22 у спорах за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягають, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу та інше. Правомірність та правильність такого нарахування має здійснюватися судом також у провадженні саме за позовом платника податків про оскарження податкових повідомлень-рішень, або у межах справи про стягнення податкового боргу, де заявлено зустрічний позов.
Згідно з п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідачу визначені грошові зобов`язання у ППР №53712/1532240520 від 30.09.2025 року, №53711/1532240520 від 30.09.2025 року, №53713/1532240520 від 30.09.2025 року, №53739/1532240520 від 30.09.2025 року, №53710/1532240520 від 30.09.2025 року, №53709/1532240520 від 30.09.2025 року, №53740/1532240520 від 30.09.2025 року, №53714/1532240520 від 30.09.2025 року, №53597/1532240520 від 01.10.2025 року.
Пунктом 58.3 статті 58 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Відповідно до статті 42 ПК України податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Таким чином, податкові зобов`язання визначені контролюючим органом набувають статус узгодженого податкового зобов`язання при направленні ППР на податкову адресу платника податку та не сплату у встановлений ПКУ строк визначеного грошового зобов`язання, за виключенням випадку оскарження таких ППР. 
Судом встановлено, що ППР від 30.09.2025 року №53712/1532240520, №53711/1532240520, №53713/1532240520, №53739/1532240520, №53710/1532240520, №53709/1532240520, №53740/1532240520, №53714/1532240520, від 01.10.2025 року №53597/1532240520 направлені платнику податків на адресу: АДРЕСА_4 відповідно свідоцтва про держреєстрацію, та повернуті за закінченням терміну зберігання згідно з трекінгом Укрпошти 0601198174703.
Проте станом на час проведення перевірки та прийняття ППР ОСОБА_1 втратив статус фізичної особи-підприємця у зв`язку з реєстрацією припинення підприємницької діяльності 19.11.2024 року, отже з 20.11.2024 року він набув статус ФОПП.
При цьому згідно з ідентифікаційними даними згідно баз даних ІКП відносно ОСОБА_1 контролюючому органу на час здійснення перевірки та прийняття ППР достовірно було відомо місце проживання фізичної особи ОСОБА_1 відповідно до даних ДРФО - АДРЕСА_3 .
Таким чином, наказ про проведення документальної перевірки ФОПП ОСОБА_1 від 16.06.2025 року, прийняті на підставі цього акту ППР від 30.09.2025 року, від 01.10.2025 року не направлені контролюючим органом на податкову адресу ФОПП.
Відповідно визначені у ППР грошові зобов`язання не набули статусу узгодженого податкового зобов`язання, у платника податку не виник обов`язок його сплати, як наслідок вказана у ППР сума не набула статусу податкового боргу.
Про усвідомленість контролюючого органу щодо податкової адреси ФОПП ОСОБА_1 свідчить та обставина, що в сформованій податковій вимоги на вказану у ППР суму грошових зобов`язань форми «Ф» №0021976-1305-1532 від 24.11.2025 зазначена саме податкова адреса ФОПП ОСОБА_1 - АДРЕСА_3 та на вказану адресу направлена податкова вимога.
Але податкова вимога може формуватися лише на податковий борг, якій у ФОПП ОСОБА_1 не виник. 
З огляду на відсутність доказів належного вручення податкових повідомлень-рішень, направлення (вручення) податкової вимоги не створює для відповідача правових наслідків, а також не є належною передумовою визначеної ПКУ для звернення контролюючого догану до суду щодо стягнення податкового боргу. 
У зв`язку з цим, судом не встановлено підстав для стягнення спірних сум податкового боргу при встановлених обставинах.
Враховуючи висновок суду про необґрунтованість звернення ДПС за стягненням податкового боргу з підстав відсутності узгоджених грошових зобов`язань, що є достатнім для відмови у задоволенні позову, суд враховуючи позицію ЄСПЛ, викладену у справах «Салов проти України» та «Серявін та інші проти України», не надає оцінку іншим доводам представника відповідача.
Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно з ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову. 
Керуючись ст.ст. 2, 9, 12, 242-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ЄДРПОУ ВП 44069166) до фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу. 
Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.
Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.